-----BEGIN PGP SIGNED MESSAGE-----

Ova poruka nosi PGP-signaturu prevodioca.  Ako želite provjeriti
autentičnost, javni PGP-ključ možete dobiti fingerom na
strpic@spider.irb.hr.
 

Linux Dizanje-KAKO ver. 0.3
  (priređeno prema tekstu: 'The Linux BootPrompt-HowTo
   by Paul Gortmaker, Editor. v1.12, 6 December 1996')

Na hrvatski preveo Vid Strpić <strpic@spider.irb.hr>
Hrvatska Udruga Linux Korisnika
Srijeda, 13. svibanj 1997.


Ovaj tekst je prijevod s engleskog jezika.  To, međutim, ne znači da se
možete potpuno osloniti na njega i buduće prijevode Linux HOWTO
tekstova.  Najtoplije preporučam ovladavanje barem osnovama engleskog,
jer se ovdje mnogo šta poziva na druge tekstove, koji su naravno na
engleskom.  Neke od njih, poglavito README datoteke iz osnovnog koda
kernela, i nije u planu prevoditi.  Zapamtite, ako to ne učinite, golema
količina javno dostupnih informacija će ostati vama nedostupna.  Ne
bojte se, engleski zaista nije kompliciran jezik! Samo naprijed!



Ovo je Dizanje-KAKO, odnosno kompilacija svih mogućih argumenata koje
možete proslijediti Linux kernelu za vrijeme podizanja sistema.  To
uključuje sve parametre za kernel i razne uređaje.  Uključena je i
rasprava o načinu na koji kernel obrađuje te argumente, kao i pregled
nekih popularnih programa korištenih za podizanje Linuxa.




1.  Uvod

Kernel ima ograničene mogućnosti da prihvati informacije prilikom
podizanja u formi 'komandne linije', slično kao što možete proslijediti
argumente nekom drugom programu sa komandne linije korisničke ljuske
(shella).  Svrha toga je pružanje informacija kernelu o hardverskim
parametrima koje on inače ne bi sam mogao odrediti, ili da izbjegnete
ili promijenite vrijednosti koje bi kernel inače detektirao.

Doduše, ako samo kopirate kernel direktno na disketu (cp zImage
/dev/fd0) nećete imati priliku pružiti takvom kernelu bilo kakve
argumente.  Zato većina korisnika Linuxa koristi programe kao što su
LILO ili Loadlin, koji se brinu za proslijeđivanje argumenata kernelu
kad se ovaj podiže.

Sadašnja verzija ovog teksta pokriva kernele do i uključivo v2.0.27, a
dokumentirani su i razvojni kerneli do v2.1.14.

Englesku verziju (BootPrompt-Howto) piše i održava:

     Paul Gortmaker, gpg109@rsphy1.anu.edu.au  ,

a prijevod na hrvatski održava:

     Vid Strpić, strpic@spider.irb.hr

(pažnja: specifični argumenti za ne-Intel platforme i uređaje (naročito
za Atari/Amigu) za sada nisu obrađeni.)


1.1.  Disclaimer i Copyright

Ovaj tekst nije Biblija.  Doduše, to je vjerojatno najsvježija
informacija koju ćete biti u mogućnosti pronaći.  Nitko nije odgovoran
za vaš hardver osim vas samih.  Ako vaš hardver bude spaljen (gotovo
nemoguće!) ne preuzimam nikakvu odgovornost, tj. AUTOR OVOG TEKSTA NIJE
ODGOVORAN ZA BILO KAKVU ŠTETU I MAGIČNI DIM KOJE SE DOGODE ZBOG PRIMJENE
INFORMACIJA KOJE SE NALAZE U OVOM TEKSTU.

Sva prava zadržava Vid Strpić, 1997.

Ovaj tekst možete reproducirati sukladno uvjetima GNU Opće Javne
Licence, verzija 2 (GNU General Public License ver. 2).  Pogledajte
datoteku linux/COPYING koja dolazi s Linux kernelom za potpune detalje.

Ako želite uključiti ovaj tekst ili samo neki određeni njegov dio u neko
vaše djelo, najbolje je da mi se javite, a ja ću se pobrinuti da
dobijete najnoviju verziju.  Naime, događalo se da su autori Linux HOWTO
dokumenata bili zasuti nepotrebnim pitanjima zbog objavljivanja
zastarjelih verzija, a odgovori na koja su bili objašnjeni u novijim
verzijama.


1.2.  Ostala dokumentacija s ovim u vezi

Najsvježija informacija uvijek će biti sam source Linux kernela.
Nemojte se uplašiti!  Ne morate znati programirati da biste pročitali
komentare u izvornom kodu.  Na primjer, ako vas zanima koje argumente
prepoznaje AHA1542 SCSI drajver, pogledajte u direktorij
linux/drivers/scsi, datoteka aha1542.c -- u prvih 100 linija naći ćete
opis argumenata koje ovaj drajver prepoznaje na običnom engleskom
jeziku.

Slijedeća najbolja stvar će biti dokumentacija koja dolazi s kernelom.
Trenutno toga ima dosta malo, i većina toga se nalazi u direktoriju
linux/Documentation i poddirektorijima.  Direktorij s Linux kernelom se
obično nalazi u /usr/src/.  Ponekad ćete naći i README.burek * datoteke u
odgovarajućem direktoriju s drajverom (tj. linux/drivers/XXX/, gdje je
XXX scsi, char ili net).

* za upotrebu riječi 'burek' u ovom kontekstu sva prava zadržava
  J. Neki Haker, hacker@somehost.somedomain.hr, na ovom mjestu kao i
  nadalje.  META: dragi kolege, dogovorite se!

Ako ste otkrili koje argumente ćete koristiti, i sada želite saznati
kako ćete te informacije proslijediti kernelu, pogledajte u
dokumentaciju koja dolazi s programom podizačem (boot loaderom), kao što
su to LILO ili Loadlin.  Kratki pregled ćete naći i ovdje, ali to nikako
ne može biti zamjena za originalnu dokumentaciju koja dolazi sa samim
softverom koji koristite.


1.3.  Linux News grupe (Usenet)

Ako imate pitanja o tome kako proslijediti argumente kernelu prilikom
podizanja, prvo PROČITAJTE ovaj tekst.  Ako on i spomenuta dokumentacija
ne riješe vaš problem(e), onda pokušajte postati na neku od news grupa.
Naravno, bilo bi bolje najprije pročitati što je prije postano na
odgovarajuću grupu, jer je moguće da vaš problem muči još nekoga, ili
čak odgovor može biti u Često Postavljanim Pitanjima (Frequently Asked
Questions, FAQ).  Brzi pregled FAQ-a prije postanja je dobra ideja.  FAQ
biste trebali naći blizu mjesta gdje ste našli i sam ovaj tekst, ili se
on povremeno posta i na samu news grupu.

Opća pitanja o konfiguraciji sistema se upućuju na comp.os.linux.setup
grupu, i to naravno na engleskom, ili postajte na hr.comp.linux (to je
zasada jedina grupa u .hr iz *.linux.* hijerarhije; nadajmo se da će
interes za Linux u Hrvatskoj dovoljno porasti da bi postalo potrebno
oformiti i druge grupe :-)


1.4.  Nove verzije ovog teksta

Ovaj tekst se jednom mjesečno posta na hr.comp.linux grupu. Također ga
možete naći na home page-u autora <http://spider.irb.hr/~strpic>.
Engleski original se nalazi na serveru sunsite.unc.edu, u direktoriju
/pub/linux/docs/HOWTO/.  Ako je verzija koju čitate stara nekoliko
mjeseci ili više, bilo bi dobro pogledati na navedena mjesta da li
postoji novija verzija.  Službenu englesku verziju uvijek možete skinuti
kao <http://sunsite.unc.edu/mdw/HOWTO/BootPrompt-HOWTO.html>.



2.  Pregled argumenata prilikom podizanja

Ovaj dio teksta daje nekoliko primjera za softver (programe) koje možete
koristiti da proslijedite argumente kernelu prilikom podizanja.  Također
vam daje i ideju kako se ti argumenti procesiraju, koja ograničenja
postoje, i kako se argumenti filtriraju da bi došli do odgovarajućeg
uređaja kojem su i namijenjeni.

Važno je da primijetite i zapamtite da praznine (spaces, ASCII 20h) ne
smijete koristiti u pisanju argumenata, samo između njih.  Lista
vrijednosti koje čine pojedinačni argument se odijeljuju zarezima između
vrijednosti, i opet bez razmaka. Pogledajte primjer dolje.
________________________________________________________________________
  ether=9,0x300,0xd0000,0xd4000,eth0  root=/dev/sda1         *ISPRAVNO*
  ether = 9, 0x300, 0xd0000, 0xd4000, eth0  root = /dev/sda1    *KRIVO*
________________________________________________________________________


2.1.  LILO (LInux LOader)

Program LILO (LInux LOader), kojeg je napisao Werner Almesberger, je
najčešće korišteni podizač za Linux.  Ima sposobnost podizanja
različitih kernela, i sprema konfiguraciju u običnoj tekst datoteci.
Većina distribucija dolazi s LILO-om kao podizačem koji se automatski
instalira.  LILO može pokrenuti DOS, OS/2, Linux, FreeBSD itd. bez
poteškoća, i vrlo je fleksibilan.

Tipična konfiguracija će ispisati LILO i onda zastati, kratko nakon
paljenja kompjutora.  Tada će pričekati nekoliko sekundi da vi pritisete
SHIFT ili CONTROL i nešto upišete, a ako to ne učinite, onda će podići
prvi operativni sistem koji nađe u konfiguraciji.  Tipične kratice koje
se koriste u konfiguraciji su linux, backup i msdos.  Ako želite upisati
dodatne argumente, nakon što upišete kraticu sistema upišete i
argumente iza nje, kao u donjem primjeru:
______________________________________________________________________
        LILO: linux root=/dev/hda1
______________________________________________________________________

LILO dolazi s odličnom dokumentacijom, i za svrhu argumenata razmatranih
ovdje, LILO 'append=' komanda je značajna kad želite dodati argument za
podizanje koji će trajno ostati u LILO konfiguracijskoj datoteci.
Jednostavno dodate nešto kao append = "burek=karlovacko" u
/etc/lilo.conf datoteku. To možete upisati na početak datoteke, što će
uvjetovati da će to vrijediti za sve sekcije, ili u pojedinačnu sekciju
dodavši je unutar 'image=' dijela.  Pročitajte LILO dokumentaciju za
potpuniji opis.


2.2.  LoadLin

Drugi često korišteni Linux pokretal je 'Loadlin', koji je DOS program
koji ima mogućnost pokretanja Linuxa sa DOS prompta (sa argumentima). To
je zgodno ako koristite DOS i želite pokrenuti Linux iz njega.

On je također vrlo koristan ako imate neki hardver koji traži DOS
drajver za svoju pravilnu inicijalizaciju.  Česti primjer su
'SoundBlaster kompatibilne' zvučne kartice koje traže DOS drajver da
upiše nešto u određene mistične registre (tj. koje proizvođač kartice ne
želi odati) da bi kartica prešla u SB kompatbilni mod.  Pokrenuvši DOS
sa tim drajverom, i onda Linux sa Loadlinom, izbjeći ćete resetiranje
kartice do kojeg bi došlo prilikom resetiranja ili gašenja kompjutora,
pa kartica ostaje u SB kompatibilnom modu, i moći ćete je koristiti pod
Linuxom.

Postoje i drugi programi koje možete koristiti da pokrenete Linux.  Za
potpuni popis, pogledajte softver na nekom Linux ftp mirroru, pod
/system/Linux-boot/.
META: gdje se to može naći u blizini?


2.3.  'rdev' program

Ima nekoliko podizačkih parametara kernela koji imaju svoje
podrazumijevane vrijednosti pohranjene u samom kernelu.  Postoji program
zvan 'rdev', instaliran na većini sistema, koji zna gdje su smještene te
vrijednosti i kako ih promijeniti.  On također može promijeniti
vrijednosti koje nemaju svog ekvivalenta u argumentu koji se zadaje
prilikom podizanja, kao što je to osnovni video mod koji će se
koristiti.

Rdev program se obično može pozivati i u inačicama 'swapdev', 'ramsize',
'vidmode' i 'rootflags'.  To su pet stvari koje rdev može promijeniti,
dakle osnovni uređaj (root device), swap uređaj, parametri RAM diska (ako
ga koristite), podrazumijevani video mod, i da li će osnovni uređaj biti
samo za čitanje ili čitanje/pisanje.

Više informacija o ovome možete dobiti ako upišete 'rdev -h' ili na
priloženoj man stranici ('man rdev').


2.4.  Kako kernel sortira argumente

Većina argumenata koji se zadaju prilikom podizanja ima formu:
______________________________________________________________________
     ime[=vrijednost_1][,vrijednost_2]...[,vrijednost_11]
______________________________________________________________________

gdje je 'ime' jednoznačna ključna riječ koja se koristi za
identifikaciju kojem će dijelu kernela pridružene vrijednosti biti
proslijeđene.  Više argumenata se daju u obliku prazninama razdvojene
liste u gore navedenom formatu.  Primijetite da je gore nevedeni limit
od 11 stvaran, jer trenutno kernel može prihvatiti najviše 11 zarezima
razdvojenih argumenata po komandi (doduše, možete ponovo navesti isto
ime komande sa 11 novih argumenata u neuobičajeno složenim slučajevima,
pretpostavivši da kernel to zaista i podržava).  Također primijetite da
kernel dijeli listu u maksimum od 10 cjelobrojnih argumenata, i jedan
string koji slijedi iza toga, pa zapravo ne možete proslijediti 11
cijelih brojeva kao argumente, osim ako sami pretvorite 11. argument iz
stringa u cijeli broj u samom drajveru.

Većina sortiranja se zbiva u linux/init/main.c.  Prvo, kernel provjerava
da li argument ima jednu od specijalnih vrijednosti 'root=', 'ro', 'rw',
ili 'debug'.  Značenje ovih je opisano dalje u ovom tekstu.

Zatim se kernel prošeta po listi setup funkcija (sadržanih u bootsetups
matrici) da vidi da li je određeni argument (npr. 'burek') u vezi sa
nekom od setup funkcija (burek_setup()) za neki od uređaja ili dio
kernela.  Ako, recimo, zadate komandnu liniju burek=3,4,5,6,karlovacko *
kernel će potražiti bootsetups matricu da utvrdi da li mu je 'burek'
poznat.  Ako jest, onda će pozvati setup funkciju povezanu s 'burek'-om
i proslijediti joj cjelobrojne vrijednosti 3, 4, 5 i 6, kao što je
zadano u komandnoj liniji, i string 'karlovacko'.

* za upotrebu riječi 'karlovacko' u ovom kontekstu sva prava zadržava
  J. Neki Haker, hacker@somehost.somedomain.hr, na ovom mjestu kao i
  nadalje.  META: Tko???


2.5.  Zadavanje okolinskih varijabli

Sve zadano u formi 'burek=karlovacko' što nije prihvaćeno kao setup
funkcija na gore opisani način se dalje interpretira kao okolinska
varijabla (environment variable) koju treba postaviti.  Jedan primjer
(beskoristan?) bio bi upotreba 'TERM=vt100' kao podizačkog argumenta.


2.6.  Prosljeđivanje argumenata 'init' programu

Svi preostali argumenti koje nije pokupio kernel i nisu interpretirani
kao okolinske varijable se dalje prosljeđuju procesu broj 1, što je
uvijek 'init'.  Obični primjer bila bi riječ 'single', što bi značilo da
'init' treba pokrenuti sistem u jednokorisničkom (single user) modu,
dakle da ne pokreće sve uobičajene 'daemone'.  Ako želite pogledati koje
argumente 'init' prepoznaje, konzultirajte man stranicu inita.



3.  Opći argumenti nespecifični za pojedine uređaje

To su podizački argumenti koji nisu povezani sa nekim određenim
hardverskim ili perifernim uređajem.  Umjesto toga, oni se odnose na
određene interne parametre kernela, kao što su to upravljanje memorijom,
RAM-diskom, osnovnim (root) fajl sistemom i drugo.


3.1.  Argumenti osnovnog fajl sistema

Sve slijedeće opcije se odnose na to kako kernel odabire i upravlja
osnovnim (root) fajl sistemom.

3.1.1.  'root=' argument

Ovaj argument kaže kernelu koji uređaj će koristiti kao osnovni fajl
sistem prilikom podizanja.  Podrazumijevana vrijednost je onaj uređaj
koji je bio osnovni prilikom kompilacije kernela.  Npr., ako je kernel u
pitanju kompiliran na sistemu sa '/dev/hda1' kao osnovnom (root)
particijom, onda će podrazumijevani osnovni uređaj biti upravo
'/dev/hda1'. Recimo, ako želite to izbjeći i pokrenuti sistem sa drugim
flopijem kao osnovnim uređajem, upotrijebili biste 'root=/dev/fd1'.

Važeći osnovni uređaji su ovi:

(1) /dev/hdaN do /dev/hddN, što je particija N na ST-506 kompatibilnom
    disku (IDE, MFM, RLL) a do d.

(2) /dev/sdaN do /dev/sdeN, što je particija N na SCSI kompatibilnom
    disku a do e.

(3) /dev/xdaN do /dev/xdbN, što je particija N na XT kompatibilnom disku
    a do b.

(4) /dev/fdN, što je flopi disk broj N. N=0 bio bi DOS 'A:' disk, a N=1
    DOS disk 'B:'.

(5) /dev/nfs, što zapravo nije uređaj, nego indikacija kernelu da
    potraži osnovni fajl sistem preko mreže.

Neobičniji i manje prenosivi način bio bi numerička specifikacija gore
navedenih uređaja u veliki/mali (major/minor) formatu, što je također
moguće (npr. /dev/sda3 ima veliki broj 8, mali 3, pa možete koristiti
formu root=0x803 kao alternativu).

Ovo je jedan od malog broja podizačkih argumenata koji ima
podrazumijevanu vrijednost u kernelu, koju možete promijeniti 'rdev'
programom.

3.1.2.  'ro' argument

Kada se kernel podiže, treba mu osnovni fajl sistem da pročita osnovne
podatke s njega.  To je osnovni fajl sistem koji se mounta pri
podizanju.  Ako je ovaj mountan za čitanje/pisanje, nećete biti u
mogućnosti pouzdano provjeriti integritet fajl sistema sa djelomično
zapisanim datotekama u radu kernela.  'ro' opcija kaže kernelu da mounta
osnovni fajl sistem 'samo za čitanje', tako da bilo koji program za
provjeru integriteta ('fsck') može sa sigurnošću pretpostaviti da nema
djelomično zapisanih datoteka kad vrši provjeru.  Niti jedan program,
odnosno proces tako neće biti u mogućnosti bilo što zapisati na fajl
sistem dok on nije premountan za pisanje/čitanje.

Ovo je jedan od malog broja podizačkih argumenata koji ima
podrazumijevanu vrijednost u kernelu, koju možete promijeniti 'rdev'
programom.

3.1.3.  The 'rw' Argument

To je potpuni komplement gornjeg argumenta, tako što upućuje kernel da
mounta osnovni fajl sistem za čitanje/pisanje, što je i tako
podrazumijevano.  Ne pokrećite bilo koji 'fsck' program na bilo kojem
fajl sistemu koji je ovako mountan.

Ta vrijednost je također pohranjena i u samom kernelu, i dostupna pomoću
'rdev'-a.


3.2.  Argumenti u vezi s RAM diskom

Svi slijedeći argumenti odnose se na način na koji kernel upravlja RAM
disk uređajem, koji se obično koristi u postupku podizanja tokom faze
instalacije, ili kod sistema gdje su potrebni drajveri u modulima za
pristup do osnovnog fajl sistema.

3.2.1.  'ramdisk_start=' argument

Da bi kernel mogao koegzistirati na disketi zajedno sa komprimiranom
slikom RAM diska, dodana je komanda 'ramdisk_start=<ofset>'.  Kernel u
tom slučaju ne može biti u samoj komprimiranoj slici RAM diska, jer mora
biti zapisan počevši od bloka 0, tako da BIOS može normalno učitati boot
sektor i da se kernel može sam pokrenuti i početi s poslom.

Pažnja: ako koristite nekomprimiranu sliku RAM diska, onda kernel može
biti dio te slike RAM disk fajl sistema, i flopi se može pokrenuti s
LILO-om, ili mogu biti odvojeni kao što je to slučaj s komprimiranom
slikom.

Ako koristite kombinaciju dvije diskete za pokretanje, tako da je kernel
na prvoj, a slika RAM diska na drugoj disketi, onda će slika RAM diska
počinjati na bloku 0, i koristit će se ofset 0.  Pošto je to i
podrazumijevana vrijednost, otpada potreba korištenja ove komande.

Pogledajte i datoteku linux/Documentation/ramdisk.txt u kojoj se nalazi
potpuniji opis ovih komandi i kako ih koristiti.  Tu se također nalazi i
kako se iste mogu pohraniti i u sam kernel pomoću 'rdev' komande.

3.2.2.  'load_ramdisk=' argument

Ovaj parametar služi da priopći kernelu da li treba pokušati učitati
sliku RAM diska ili ne.  Vrijednost 'load_ramdisk=1' značit će da kernel
treba učitati sliku RAM diska sa diskete.  Podrazumijevana vrijednost je
0, dakle da kernel ne pokušava učitavati sliku RAM diska.

3.2.3.  'prompt_ramdisk=' argument

Ovaj parametar kaže kernelu da li da vas pita da umetnete disketu sa
slikom RAM diska.  U konfiguraciji s jednom disketom ovo nije nužno, jer
se i tako slika RAM diska nalazi na istoj disketi sa kernelom kada se
ovaj učita.  U tom slučaju koristili bismo 'prompt_ramdisk=0'.  U
konfiguraciji sa dvije diskete trebat ćete priliku da promijenite
disketu, pa možemo koristiti 'prompt_ramdisk=1'.  Pošto je to i
podrazumijevana vrijednost, zapravo je i ne moramo navesti  (povijesna
bilješka: lukavi hakeri su običavali koristiti 'vga=ask' LILO opciju za
potrebnu pauzu kako bi ubacili drugu disketu).

3.2.4.  'ramdisk_size=' argument

Iako RAM disk zapravo sam dinamički raste po potrebi, potrebno je i
odrediti gornju granicu tog rasta, kako ne bi zauzeo svu memoriju i
ostavio vas na suhom.  Podrazumijevana vrijednost je 4096 (tj. 4 MB),
što bi trebalo biti dovoljno za većinu potreba.  Ovim argumentom možete
navesti veću ili manju vrijednost, već prema potrebi.

3.2.5.  'ramdisk=' argument (zastario)

(PAŽNJA: ovaj argument je zastario, i zaista ga ne biste trebali
koristiti, osim na kernelima 1.3.47 i starijima.  Komande koje
zamjenjuju ovu su dokumentirane u tekstu ispred.)

Specificira veličinu RAM diska u KB.  Na primjer, ako imate sliku RAM
diska na disketi od 1.44 MB i želite je učitati u memoriju, koristit
ćete oblik:
______________________________________________________________________
        ramdisk=1440
______________________________________________________________________

Ovo je jedan od rijetkih argumenata koji ima podrazumijevanu vrijednost
u samom kernelu, i koja se može promijeniti 'rdev' programom.

3.2.6.  'noinitrd' (inicijalni RAM disk) argument

Verzije 2.x i novije kernela imaju mogućnost da osnovni fajl sistem u
početku bude RAM disk, i onda kernel izvršava /linuxrc na njemu.  Ovo se
može koristiti npr. za učitavanje potrebnih modula za mountanje pravog
osnovnog fajl sistema (recimo, SCSI drajvera u modularnom obliku koji se
nalaze u RAM disku), i onda mountanje pravog osnovnog fajl sistema na
SCSI disku.

Ovaj argument određuje što se događa sa podacima 'initrd'-a nakon što je
kernel pokrenut.  Kada se specificira, umjesto da se slika učita u RAM
disk, ona je dostupna preko /dev/initrd, koji se pročita samo jednom
prije nego što se RAM natrag oslobodi za kasniju upotrebu.  Za sve
detalje oko upotrebe inicijalnog RAM diska, konzultirajte
linux/Documentation/initrd.txt.  Osim toga, novije verzije LILO i
Loadlin programa bi trebale imati i podatke o tome u svojoj
dokumentaciji.

META: da li je netko to probao raditi? Ne vidim zašto je ta komplikacija
      nužna, kad se potrebni SCSI drajver može jednostavno zapeći u sam
      kernel i izbjeći potreba učitavanja tih glupih modula!


3.3.  Argumenti u vezi s upravljanjem memorijom

Slijedeći argumenti mijenjaju način na koji Linux prepoznaje i rukuje
fizičkom i virtualnom memorijom.

3.3.1.  'mem=' argument

On ima dva značenja: originalno je bilo da se kernelu dojavi veličina
instalirane fizičke memorije (ili manje, ako ste željeli privremeno
ograničiti dostupnu količinu memorije).  Drugo (i rijetko korišteno) je
specifikacija 'mem=nopentium', što upućuje kernel da ne koristi 4 MB
tabelu memorijskih stranica.

Originalni BIOS poziv definiran u PC specifikaciji koji vraća količinu
instalirane memorije je predviđao mogućnost do 64 MB memorije (da, još
jedan nedostatak dalekovidnosti, kao i 1024 cilindara za diskove...
uzdah).  Linux koristi ovaj BIOS poziv da odredi količinu memorije koja
je instalirana.  Ako imate više od 64 MB instaliranog RAM-a, možete
iskoristiti ovu komandu da specificirate ispravnu količinu kernelu.  Evo
i citata od samog Linusa o upotrebi 'mem=' parametra:

Prijevod:
'Kernel će prihvatiti bilo koji 'mem=xxx' parametar koji mu zadate, i
ako se ispostavi da ste mu lagali, stravično će se srušiti prije ili
kasnije.  Parametar pokazuje najvišu adresabilnu RAM adresu, pa tako
'mem=0x1000000' znači da imate 16 MB memorije.  Za stroj sa 96 MB to bi
bilo 'mem=0x6000000'.

PAŽNJA PAŽNJA PAŽNJA: neki sistemi mogu koristiti vrh memorije za BIOS
keš ili nešto drugo, pa možda nećete imati punu količinu stvarno
adresabilnu.  Vrijedi i obratno: naime, neke ploče mogu mapirati
memoriju BIOS-a točno iznad vrha RAM-a, pa ćete zaista imati 384 KB
više.  Ako kažete kernelu da imate više memorije nego što stvarno imate,
dogodit će se gadne stvari: možda ne odmah, ali kasnije sasvim sigurno.'

Original:
''The kernel will accept any 'mem=xx' parameter you give it, and if it
turns out that you lied to it, it will crash horribly sooner or later.
The parameter indicates the highest addressable RAM address, so
'mem=0x1000000' means you have 16MB of memory, for example.  For a
96MB machine this would be 'mem=0x6000000'.

NOTE NOTE NOTE: some machines might use the top of memory for BIOS
cacheing or whatever, so you might not actually have up to the full
96MB addressable.  The reverse is also true: some chipsets will map
the physical memory that is covered by the BIOS area into the area
just past the top of memory, so the top-of-mem might actually be 96MB
+ 384kB for example.  If you tell linux that it has more memory than
it actually does have, bad things will happen: maybe not at once, but
surely eventually.''

* kraj citata Linusa *

Primijetite da argument ne mora imati heksadecimalnu vrijednost, i
sufiksi 'K' i 'M' (velika ili mala slova, svejedno) mogu poslužiti za
specifikaciju kilobajta, odnosno megabajta ('K' će proizvesti shift za
10 bita, a 'M' za 20 bita).  Gornje upozorenje i dalje vrijedi, tako da
stroj sa 96 MB može raditi sa mem=97920K ali ne i sa mem=98304K ili
mem=96M.

3.3.2.  'swap=' argument

On vam omogućava da dotjerate neke parametre virtualne memorije povezane
sa swapanjem na disk.  Prihvaća slijedećih osam parametara:
______________________________________________________________________
        MAX_PAGE_AGE
        PAGE_ADVANCE
        PAGE_DECLINE
        PAGE_INITIAL_AGE
        AGE_CLUSTER_FRACT
        AGE_CLUSTER_MIN
        PAGEOUT_WEIGHT
        BUFFEROUT_WEIGHT
______________________________________________________________________

Zainteresirani hakeri bi trebali pogledati linux/mm/swap.c i također i
/proc/sys/vm.

3.3.3.  'buff=' argument

Slično kao i prethodni argument, ovaj vam omogućava da prilagodite neke
parametre vezane uz rad bafer keša.  Prihvaća slijedećih šest
parametara:
______________________________________________________________________
        MAX_BUFF_AGE
        BUFF_ADVANCE
        BUFF_DECLINE
        BUFF_INITIAL_AGE
        BUFFEROUT_WEIGHT
        BUFFERMEM_GRACE
______________________________________________________________________

Zainteresirani hakeri bi trebali pogledati linux/mm/swap.c i također i
/proc/sys/vm.

3.4.  Argumenti za NFS osnovni fajl sistem

Linux podržava sisteme kao što su radne stanice bez diskova, koji moraju
imati osnovni fajl sistem kao NFS (network file system).  Ovi argumenti
se koriste da se označi radnoj stanici bez diska odakle će uzeti svoj
osnovni fajl sistem.  Također, potrebno je navesti i argument
'root=/dev/nfs'.  Detaljne informacije o ovome možete pronaći u datoteci
linux/Documentation/nfsroot.txt.  Trebali biste je svakako pročitati,
jer informacije koje ćete ovdje naći samo su kratki sažetak uzet
direktno od tamo.

3.4.1.  'nfsroot=' argument

Ovaj argument kaže kernelu s kojeg stroja, iz kojeg direktorija i s
kojim opcijama treba uzeti NFS osnovni fajl sistem.  Forma je kako
slijedi:
______________________________________________________________________
        nfsroot=[<server-ip>:]<root-dir>[,<nfs-opcije>]
______________________________________________________________________

Ako se ovaj argument ne navede, uzet će se podrazumijevana vrijednost
'/tftpboot/%s'.  Ostale opcije slijede:

<server-ip> -- označava IP adresu NFS servera.  Ako se izostavi,
podrazumijevana adresa se uzima iz 'nfsaddrs' varijable (v. dalje).
Možete ga koristiti da dozvolite korištenje različitih servera za RARP i
NFS. U većini slučajeva ovaj argument se može ostaviti prazan.

<root-dir> -- ime direktorija na serveru koji će biti mountan kao
osnovni fajl sistem.  Ako se u tom argumentu nalazi '%s', bit će
zamijenjen ASCII-reprezentacijom klijentove IP adrese.

<nfs-opcije> -- standardne NFS opcije.  Sve one se odvajaju zarezima.
Ako nisu navedene, koristit će se slijedeće podrazumijevane vrijednosti:

        port            = uzima se od serverovog 'portmap' daemona
        rsize           = 1024
        wsize           = 1024
        timeo           = 7
        retrans         = 3
        acregmin        = 3
        acregmax        = 60
        acdirmin        = 30
        acdirmax        = 60
        flags           = hard, nointr, noposix, cto, ac

3.4.2.  'nfsaddrs=' argument

Ovaj argument postavlja različite adrese mrežnog interfejsa koje su
nužne za komunikaciju.  Ako se izostavi, kernel pokušava odrediti
ispravne vrijednosti preko RARP-a i/ili BOOTP-a.  Forma je kako slijedi:
______________________________________________________________________
    nfsaddrs=<moj-ip>:<serv-ip>:<gw-ip>:<netmask>:<ime>:<dev>:<auto>
______________________________________________________________________

<moj-ip> -- IP adresa klijenta.  Ako je prazna, adresa će se odrediti
pomoću RARP-a ili BOOTP-a.  Koji će se protokol koristiti, ovisi o tome
koji je bio omogućen prilikom konfiguracije kernela i o <auto>
parametru.  Ako je adresa navedena, neće se koristiti ni RARP ni BOOTP.

<serv-ip> -- IP adresa NFS servera.  Ako se RARP koristi za određivanje
IP adrese klijenta, a adresa servera je navedena, samo odgovori od
određenog servera će biti prihvaćeni.  Da biste koristili različite RARP
i NFS servere, navedite vaš RARP server ovdje (ili ostavite prazno), a
NFS server navedite unutar 'nfsroot' parametra (v. gore).  Ako je ovaj
argument prazan, koristi se server koji je odgovorio na RARP ili BOOTP
zahtjev.

<gw-ip> -- IP adresa gateway-a, ako je server na drugoj IP podmreži.
Ako je ostavljena prazna, ne koristi se gateway, i pretpostavlja se da
je NFS server na lokalnoj mreži, osim ako je dobiven odgovarajući
odgovor na BOOTP zahtjev.

<netmask> -- maska za lokalni mrežni interfejs.  Ako je prazna, određuje
se iz klijentove IP adrese, osim ako je odgovarajuća vrijednost
primljena kao odgovor na BOOTP zahtjev.

<ime> -- ime klijenta.  Ako je prazno, koristit će se klijentova IP
adresa u ASCII-reprezentaciji, ili vrijednost dobivena kao odgovor na
BOOTP zahtjev.

<dev> -- ime mrežnog uređaja koji će se koristiti.  Ako se ostavi
prazno, svi uređaji se koriste za RARP zahtjeve, a prvi nađen za BOOTP.
Za NFS se koristi uređaj za koji je dobiven odgovor na bilo RARP, bilo
BOOTP zahtjev.  Ako imate samo jedan mrežni uređaj, sa sigurnošću možete
ostaviti ovo polje praznim.

<auto> -- metoda koja će biti korištena za autokonfiguraciju.  Ako je
'rarp' ili 'bootp', koristit će se specificirani protokol.  Ako je
vrijednost 'both' ili je izostavljena, koristit će se oba protokola, ako
su omogućena prilikom konfiguracije kernela.  Ako upišete 'none',
autokonfiguracija se neće koristiti.  U tom slučaju morat ćete sami
navesti sve potrebne vrijednosti, kao što je to već opisano.
Ovaj parametar može doći sam u 'nfsaddrs' komandi (bez ':' znakova
ispred), u kojem slučaju se koristi autokonfiguracija.  Doduše, tada
nećete biti u mogućnosti navesti vrijednost 'none'.


3.5.  Drugi, različiti podizački argumenti

Ovi argumenti omogućuju vam da podesite različite interne parametre
kernela.

3.5.1.  'debug' argument

Kernel priopćava važne (i one manje važne) poruke operateru preko
printk() funkcije.  Ako poruku smatra važnom, ta funkcija će je ispisati
na konzolu, kao što će je predati klogd() daemonu, koji će je zapisati
na disk.  Razlog ispisa na konzoli važnih poruka je taj što u nezgodnim
slučajevima (npr. kvar diska) poruka neće biti zapisana na disk i tako
će biti izgubljena.

Prag što će se smatrati važnim, a što ne, se postavlja pomoću
console_loglevel varijable.  Podrazumijeva se da se sve važnije od DEBUG
nivoa (nivo 7) ispisuje i na konzolu (ti nivoi su definirani u
'kernel.h' datoteci).  Specificiranje 'debug' argumenta podiže
console_loglevel na 10, pa se tako sve poruke ispisuju na konzolu.

Ovaj nivo se može obično specificirati i kasnije preko opcije klogd()
programa.  Usporedite i man stranicu za klogd na vašem sistemu.

3.5.2.  'init=' argument

Podrazumijeva se da prilikom podizanja kernel pokreće 'init', koji se
onda brine o pokretanju i postavljanju svih potrebnih stvari za rad
korisnika, tako što pokreće 'getty' programe, rc skripte i tome slično.
Kernel prvo gleda da li postoji /sbin/init, onda /etc/init (zastarjelo),
i kao zadnju mogućnost pokušava /bin/sh (moguće u /etc/rc).  Ako se, na
primjer, vaš init zabrlja, i onemogući vam normalno pokretanje sistema,
možete jednostavno upisati 'init=/bin/sh' i to će vas odvesti direktno u
shell kod podizanja, što vam omogućava da zamijenite pokvareni program.

3.5.3.  'no387' argument

Neki 387 koprocesori imaju bagove koji se pokazuju u 32-bitnom
zaštićenom modu.  Na primjer, neki rani ULSI-387 čipovi su uzrokovali
totalne blokade prilikom izvođenja računa u pomičnom zarezu, očevidno
zbog baga u FRSAV/FRRESTOR instrukcijama.  Kada upišete 'no387' opciju
prilikom podizanja, kernel će ignorirati koprocesor iako ovaj postoji.
Naravno, u tom slučaju u kernelu morate ukompilirati podršku za
emulaciju koprocesora!  To može biti korisno i ako, recimo, imate jedan
od prastarih 386 strojeva koji može koristiti 287 koprocesor, budući da
ga Linux nije u mogućnosti upotrijebiti.

3.5.4.  'no-hlt' argument

386 porodica procesora (i nasljednici) imaju 'hlt' instrukciju koja
upućuje procesor da se ništa neće dogoditi dok ga neki vanjski uređaj
(tastatura, modem, disk itd.) ne pozove da nešto napravi.  Ovo izaziva
prijelaz procesora u režim smanjene potrošnje, gdje on čuči poput
zombija dok ga neki vanjski uređaj ne probudi (obično putem prekida -
interrupta).  Neki rani i486DX100 čipovi imali su problem sa ovom
instrukcijom, tako što se nisu mogli pouzdano vratiti u normalno stanje
nakon upotrebe iste.  Upotrijebivši 'no-hlt' argument, ukazat ćete
kernelu da jednostavno upadne u beskonačnu petlju kada mora samo čekati,
umjesto da da 'hlt'.  Ovo vam omogućuje da koristite Linux i na jednom
od spomenutih procesora, iako bi vjerojatno bilo bolje da ga pokušate
zamijeniti.

3.5.5.  'no-scroll' argument

Ovaj argument isključuje skrol mogućnosti koje čine otežanim korištenje
Braille terminala.

3.5.6.  'panic=' argument

U rijetkom slučaju kernel panike (interna greška koju je otkrio kernel,
a smatra je dovoljno ozbiljnom da se glasno požali i onda zaustavi sve),
Podrazumijeva se da sistem samo čeka dok netko ne dođe, vidi što se
desilo i ponovo pokrene stroj.  Doduše, ako stroj igra ulogu servera
koji radi bez nadgledanja na udaljenoj lokaciji, može biti poželjno da
se kernel sam ponovo pokrene i stroj se vrati u funkciju.  Na primjer,
možete upisati 'panic=30' i tako u slučaju kernel panike će se on nakon
30 sekundi pokušati ponovo pokrenuti.  Podrazumijevana vrijednost je
nula, što će reći 'čekaj do vječnosti'.

Ova se vrijednost može postaviti i preko /proc/sys/kernel/panic uređaja.

3.5.7.  'profile=' argument

Ljudi koji rade na razvoju kernela mogu iskoristiti ovu opciju, koja
omogućava da se odredi ('profilira') kako i gdje kernel koristi CPU
cikluse u namjeri da se maksimiziraju korisnost i performanse.
Podrazumijevana vrijednost 'profile shift count'-a je dva.  Naravno, u
tom slučaju morate konfigurirati kernel da vam omogući profiliranje, i
nabaviti si neki alat, kao što je readprofile.c, koji može iskoristiti
/proc/profile.

META: da li se netko time bavio? Stvar mi nije baš jako jasna...
      usporedite i originalni BootPrompt-HOWTO.

3.5.8.  `reboot=' argument

Ova opcija kontrolira način kako će Linux resetirati kompjuter prilikom
reboota (obično preko /sbin/init-ovog rukovanja troprstne sekvence
Ctrl-Alt-Del).  U novijim v2.0.x kernelima podrazumijeva se da se izvrši
'hladni' reboot (dakle, potpuni reset, BIOS izvršava provjeru memorije,
itd.) umjesto 'vrućeg' reboota (bez gorenavedenog).  Promjena je
izvršena zbog toga što jeftini ili djelomično neispravni hardver ima
težnju da odbije raditi nakon 'vrućeg' reboota.  Ako navedete 'reboot=w'
kernel će izvesti 'vrući' reboot, u stvari iza znaka jednakosti možete
napisati bilo koju riječ koja počinje sa 'w'.

Zašto biste se gnjavili time?  Neki disk kontroleri sa keš memorijom
mogu 'osjetiti' vrući reboot, i pospremiti podatke nazad na disk na
vrijeme.  Kod hladnog reboota, to se neće dogoditi i podaci u kešu će
biti izgubljeni; osim toga, dobit ćete i fajl sistem sa problemima ;-)
Na nekim sistemima provjera memorije će trajati dulje, i/ili SCSI BIOSi
će trebati dulje vremena za inicijalizaciju kod hladnog reboota.  U
takvim slučajevima bit će opravdano koristiti vrući reboot.

3.5.9.  'reserve=' argument

Ovaj argument se koristi za zaštitu izlazno/ulaznih područja od
testiranja, sa sintaksom:

     reserve=iobase,extent[,iobase,extent]...

Na nekim sistemima može biti nužno da se spriječe pojedini drajveri od
provjere za određenim uređajima u specifičnim područjima.  To može biti
zbog loše napravljenog hardvera koji se zamrzne prilikom podizanja (kao
što su neke ethernet kartice), hardvera koji se krivo prepoznaje, čije
je stanje promijenjeno ranijom provjerom, ili samo ako ne želite da
kernel prepozna određeni uređaj.

Ovaj argument rješava takve probleme tako što specificira određeno I/O
područje koje ne smije biti testirano.  To područje je tada rezervirano
u kernelovoj tabeli registriranih portova kao da je tamo već prepoznat
neki uređaj (i za njega rezervirano ime).  Primijetite, međutim, da ovo
na većini sistema nije potrebno, jedino kada se pojavi neki problem ili
specijalni slučaj.

I/O portovi u označenom području su zaštićeni od testiranja koje koristi
check_region() prije pipkanja naslijepo.  To je stavljeno za slučaj da
neki drajver izvisi na NE2000 karti, ili krivo tvrdi da je kompetentan
za neki potpuno krivi uređaj s kojim nema veze. Korektni drajver ne bi
smio testirati ovako rezervirano područje, osim ako nekim drugim
argumentom to nije izričito zatraženo.  Ovo implicira da ćete 'reserve'
argument najčešće koristiti zajedno s nekim drugim argumentom.  Tako,
ako rezervirate neko područje od testiranja, morate točno specificirati
određeni uređaj ako želite da bude prepoznat. Većina drajvera ignorira
tabelu registriranih portova ako im je dana eksplicitna adresa.

Na primjer, linija
______________________________________________________________________
        reserve=0x300,32  burek=0x300
______________________________________________________________________

sprečava sve drajvere od testiranja područja 0x300-0x31f, osim drajvera
'burek'.

Kao i obično, imate ograničenje na 11 parametara, pa tako možete
specificirati samo 5 rezerviranih područja.  Ako vam treba više,
poslužit će više uzastopnih 'reserve=' linija, kao i obično.

3.5.10.  'vga=' argument

Ovo u stvari i nije argument, već opcija koju interpretira LILO, a ne
kernel, kao ostale navedene argumente.  Doduše, toliko se često koristi
da zavređuje da se i ovdje spomene.  Može biti postavljena pomoću
'rdev -v' (ili 'vidmode', što je ekvivalentno) komande na vmlinuz
datoteci.  To dozvoljava kodu da preko BIOS-a postavi video mod prije
stvarng pokretanja kernela.  Najčešći modovi su 80x50, 132x44 itd.
Najbolje je da počnete sa 'vga=ask' opcijom, koja će vam ispisati listu
mogućih modova, pa kad utvrdite koji vam najviše odgovara, upišete
njegovu oznaku umjesto 'ask'.  Za dalje detalje, pogledajte u datoteku
linux/Documentation/svga.txt koja dolazi sa svim novijim kernelima.

Najnoviji kerneli (v.2.1.x) imaju kod koji mijenja video mod kao opciju
kod kompilacije ('Video mode selection support'), pa ćete je morati
uključiti ako želite koristiti opcije za promjenu video moda.



4.  Argumenti za SCSI uređaje

Ovaj dio sadrži opise argumenata koji se koriste za informiranje kernela
o instaliranim SCSI kontrolerima i uređajima.


4.1.  Argumenti za drajvere srednjeg nivoa

Ovi drajveri se brinu za stvari kao što su diskovi, CD-ROM-ovi i uređaji
trake bez petljanja u specifičnosti kontrolera.

4.1.1.  Maksimalni broj SCSI logičkih jedinica ('max_scsi_luns=')

Svaki SCSI uređaj može imati određeni broj 'pod-uređaja' u sebi.
Najčešći primjer bio bi jedan od novijih SCSI CD-ROM uređaaja koji može
rukovati sa više od jednog diska istovremeno.  Svaki CD se onda smatra
'Brojem logičke jedinice' (LUN, Logical Unit Number).  Ali većina
uređaja, kao što su tvrdi diskovi, uređaji trake i slično, će imati samo
jedan uređaj u sebi, i imati LUN nulu.

Problem nastaje kod single-LUN uređaja sa lošim firmverom.  Neki loše
napravljeni SCSI uređaji (stari, ali nažalost i neki novi) ne mogu
podnijeti testove za LUN veći od nule.  Oni će odgovoriti blokiranjem, i
u najgorem slučaju će povući cijeli SCSI podsistem za sobom.

Noviji kerneli imaju opciju u konfiguraciji koja vam dopušta maksimalni
broj LUN-ova koji se smiju testirati.  Podrazumijevana vrijednost je da
se testira samo LUN nula, da bi se izbjegli gore opisani problemi.

Ako želite navesti broj LUN-ova koje treba testirati u vrijeme
podizanja, koristite argument 'max_scsi_luns=n', gdje je n između jedan
i osam.  Da biste izbjegli opisane probleme, koristit ćete n=1.

4.1.2.  Parametri za drajvere za SCSI uređaje trake ('st=')

U vrijeme podizanja, izvjesna konfiguracija SCSI uređaja trake može se
postići korištenjem slijedeće komande:
______________________________________________________________________
        st=buf_size[,write_threshold[,max_bufs]]
______________________________________________________________________

Prva dva broja su brojevi i specificiraju se u KB.  Podrazumijevani
'buf_size' je 32 KB, a maksimalna veličina je nemogućih 16384 KB.
'write_treshold' je vrijednost kod koje se bafer prenosi na traku, sa
predodređenom vrijednosti 30 KB.  Maksimalni broj bafera se razlikuje
ovisno o broju instaliranih uređaja, s predodređenom vrijednosti dva. Na
primjer:
______________________________________________________________________
        st=32,30,2
______________________________________________________________________

Više detalja možete naći u README.st datoteci u scsi poddirektoriju
stabla izvornog koda kernela.


4.2.  Argumenti za SCSI kontrolere

Opća notacija za ovaj dio teksta:

iobase -- prvi I/O port koji SCSI kontroler zauzima.  Specificira se
heksadecimalno, i obično se nalazi između 0x200 i 0x3ff.

irq -- hardverski prekid koji kartica koristi.  Moguće vrijednosti će
ovisiti o samoj karti, ali će obično biti 5, 7, 9, 10, 11, 12 i 15.
Druge vrijednosti su obično zauzete drugim uređajima, kao što su to IDE
tvrdi diskovi, flopiji, serijski portovi i drugo.

dma -- DMA (Direct Memory Access) kanal koji koristi kartica.  Obično se
odnosi samo na ISA bus-mastering karte, jer su PCI i VLB karte prirodni
bus-masteri, i ne trebaju ISA DMA kanal.

scsi-id -- identifikacijski broj koji kontroler koristi da se
identificira na SCSI busu.  Samo neki kontroleri podržavaju promjenu te
vrijednosti, a većina je ima stalno zabilježenu interno.  Uobičajena
vrijednost je sedam, ali Seagate i Future Domain TMC-950 koriste broj
šest.

parnost -- da li SCSI kontroler očekuje od priključenih uređaja da
doznače vrijednost parnosti sa svakim protokom podataka.  Ako naznačite
jedan, to će značiti da je omogućena provjera parnosti, a nula je
onemogućuje.  I opet, svi SCSI kontroleri ne podržavaju određivanje
provjere parnosti kao argument pri podizanju.

4.2.1.  Adaptec aha151x, aha152x, aic6260, aic6360, SB16-SCSI
        ('aha152x=')

'Aha' brojevi označavaju tip karte, a 'aic' brojevi koji se čip nalazi
na karti, što uključuje i SoundBlaster-16 SCSI.

Test kod za ove karte gleda da li postoji instalirani BIOS, i ako ga ne
nađe, karta neće biti prepoznata.  U tom slučaju morat ćete koristiti
argument sa sintaksom:
______________________________________________________________________
     aha152x=iobase[,irq[,scsi-id[,reconnect[parnost]]]]
______________________________________________________________________

Ako je drajver kompiliran sa 'debug' opcijom, može se navesti i šesta
vrijednost koja određuje nivo kontrole greške ('debug level').

Svi parametri su opisani gore, a vrijednost 'reconnect' određuje da li
će se uređaji moći isključiti i ponovo priključiti, u kojem slučaju se
koristi vrijedost različita od nule.  Na primjer:
______________________________________________________________________
        aha152x=0x340,11,7,1
______________________________________________________________________

Parametri moraju biti navedeni u točno određenom redoslijedu, to jest
ako želite zadati vrijednost parnosti, morat ćete navesti i sve
prethodne.

4.2.2.  Adaptec aha154x ('aha1542=')

Ovaj argument je za aha154x seriju karti.  Karte iz ove serije imaju
uključen i82077 flopi kontroler, dok ga karte iz aha1540 serije nemaju.
Ovo su 'bus-mastering' karte, i imaju parametre za određivanje
'prijaznosti' koja se koristi pri dijeljenju busa s ostalim uređajima.
Na primjer:
______________________________________________________________________
        aha1542=iobase[,buson,busoff[,dmaspeed]]
______________________________________________________________________

Moguće 'iobase' vrijednosti su obično: 0x130, 0x134, 0x230, 0x234,
0x330, 0x334.  Klon karte mogu koristiti i druge vrijednosti.

Vrijednost 'buson' i 'busoff' odnose se na broj mikrosekundi koliko
karta dominira ISO busom.  Podrazumijevane vrijednosti su 11 us on i
4 us off, tako da druge karte (kao što je ISA LANCE Ethernet karta)
imaju šansu da dođu do pristupa ISA busu.

Vrijednost 'dmaspeed' se odnosi na brzinu (u MB/s) na kojoj teku DMA
(Direct Memory Access) transferi.  Podrazumijevana vrijednost je 5 MB/s.
Novije karte dozvoljavaju određivanje te vrijednosti kao dio softverske
konfiguracije, dok starije karte koriste jumpere.  Možete koristiti
vrijednosti do 10 MB/s, uz pretpostavku da to vaša matična ploča može
izdržati.  Pazite s eksperimentiranjem s vrijednostima preko 5 MB/s.

4.2.3.  Adaptec aha274x, aha284x, aic7xxx ('aic7xxx=')

Ove karte prihvaćaju slijedeću sintaksu:
______________________________________________________________________
        aic7xxx=extended,no_reset
______________________________________________________________________

Vrijednost 'extended', ako nije nula, ukazuje da je omogućena proširena
translacija za velike diskove.  Vrijednost 'no_reset', ako nije nula,
ukazuje drajveru da se resetira SCSI bus kod podešavanja kontrolera
prilikom podizanja.

4.2.4.  AdvanSys SCSI kontroleri ('advansys=')

AdvanSys drajver može prihvatiti do četiri I/O adrese koje će biti
testirane za AdvanSys SCSI kartu.  Te vrijednosti se odnose samo na ISA
i VLB karte, a nemaju nikakvog utjecaja na testiranje EISA i PCI karti.
Ako je drajver kompiliran s kontrolom greške ('debug' opcija), razina
kontrole greške može se kontrolirati dodatkom 0xdeb[0-f] parametra.
Mogućnost '0-f' dozvoljava razinu poruka o greškama do bilo koje od 16
razina opširnosti.

4.2.5.  Always IN2000 kontroler ('in2000=')

Za razliku od ostalih SCSI kontrolera, IN2000 drajver koristi tekstualne
prefikse za većinu svojih argumenata.  Podržani argumenti su:

ioport:addr -- gdje je 'addr' I/O adresa karte (obično bez ROM-a).

noreset -- bez opcija, sprečava reset SCSI busa pri podizanju.

nosync:x -- x je bitna maska, gdje prvih 7 bita odgovara 7 mogućih SCSI
uređaja (bit 0 za uređaj #0, itd.), a setiranje bita odgovara
ONEMOGUĆAVANJU dogovaranja sinkronizacije na tom uređaju.
Podrazumijevana vrijednost je ISKLJUČENO dogovaranje sinkronizacije za
sve uređaje.

period:ns -- 'ns' je minimalni broj nanosekundi u SCSI periodu prijenosa
podataka.  Podrazumijevana vrijednost je 500, a moguće su vrijednosti od
250 do 1000.

disconnect:x -- 'x = 0' znači da isključivanje uređaja nikada nije
dozvoljeno, 2 da je uvijek dozvoljeno.  Podrazumijevana vrijednost, 1,
omogućava prilagodljivo isključivanje, što je većinom i najbolji izbor.

debug:x  -- ako je 'DEBUGGING_ON' definirano, x je bitna maska koja
uzrokuje razne tipove ispisa kontrole greške - vidi DB_xxx definicije u
in2000.h datoteci.

proc:x -- ako je 'PROC_INTERFACE' definirano, x je bitna maska koja
određuje kako i što /proc interfejs radi - vidi PR_xxx definicije u
in2000.h datoteci.

Nekoliko primjera:
______________________________________________________________________
        in2000=ioport:0x220,noreset
        in2000=period:250,disconnect:2,nosync:0x03
        in2000=debug:0x1e
        in2000=proc:3
______________________________________________________________________

4.2.6.  AMD AM53C974 bazirane karte ('AM53C974=')

Za razliku od drugih drajvera, ovaj ne koristi argumente koji određuju
I/O adrese, IRQ ili DMA kanale (pošto je AM53C974 PCI uređaj, i ne bi
trebalo da koristi).  Umjesto toga, parametri se koriste za
specifikaciju koji će načini i brzine prijenosa podataka biti korišteni
između kontrolera i SCSI uređaja.  To je najbolje ilustrirati primjerom:
______________________________________________________________________
        AM53C974=7,2,8,15
______________________________________________________________________

Značenje je: 'za komunikaciju sa kontrolerom koji ima SCSI-ID 7 i
uređajem sa SCSI-ID 2, treba uspostaviti brzinu prijenosa od 8 MHz u
sinkronom modu sa najviše 15-bajtnim ofsetom'.  Više detalja možete naći
u datoteci 'linux/drivers/scsi/README.AM53C974'.

4.2.7.  BusLogic SCSI kontroleri sa 1.2 kernelima ('buslogic=')

U starijim kernelima, buslogic drajver prihvaća samo jedan parametar, i to
I/O bazu. Očekuje jednu od ovih vrijednosti: 0x130, 0x134, 0x230, 0x234,
0x330, 0x334.

4.2.8.  BusLogic SCSI kontroleri sa 2.x kernelima ('BusLogic=')

Sa 2.x kernelima, BusLogic drajver prihvaća mnoge parametre  (primjetite
razliku u velikim slovima B i L!).  Slijedeći opis je uzet izravno iz
drajvera koji je napisao Leonard N. Zubkoff, i uključen je u 2.0 kernel.

META: opis mi se čini izrazito predug i nepotreban. Netko misli
      drugačije?

"Za BusLogic drajver, komandna linija uključuje ključnu riječ
'BusLogic=' iza koje slijedi opcionalna lista cjelobrojnih vrijednosti
razdvojenih zarezima i opcionalna lista stringova razdvojenih zarezima.
Svaka komandna linija se odnosi na jedan BusLogic kontroler, tako da se
više linija može koristiti u sistemima sa više BusLogic kontrolera.

Prvi broj je I/O adresa kontrolera.  Ako se ne navede, vrijednost će
biti 0, što znači da će se komanda odnositi na prvi kontroler koji će
biti pronađen u testu.  Ako se navede, testiranje se neće provoditi.

Drugi broj je 'tagged queue depth' koji će se koristiti za uređaje koji
podržavaju 'tagged queueing'.  To je broj SCSI komandi koje će biti
istovremeno podnesene na izvršenje.  Ako se ne navede, podrazumijevana
vrijednost bit će 0, što znači da će biti korištena vrijednost koja će
se automatski odrediti ovisno o kontroleru i tipu, broju, brzini i
sposobnostima priključenih uređaja.  Za kontrolere koji zahtijavaju 'ISA
bounce bafere', vrijednost će biti automatski postavljena na
BusLogic_TaggedQueueDepth_BB, kako bi se izbjegle prekomjerna alokacija
memorije DMA bounce bafera.  Uređaji koji ne podržavaju 'tagged
queueing' koristit će vrijednost BusLogic_UntaggedQueueDepth.

Treći broj je 'bus settle time' u sekundama, što je vrijeme koje treba
čekati između hladnog reseta kontrolera koji resetira SCSI bus, i
prosljeđivanja SCSI komandi.  Ako se ne navede, podrazumijevana
vrijednost bit će nula, što znači da se koristi vrijednost
BusLogic_DefaultBusSettleTime.

Četvrti broj predstavlja 'lokalne opcije'.  Ako se ne navede poprima
vrijednost nula.  Ovo se odnosi samo na određeni kontroler.

Pet broj predstavlja 'globalne opcije'.  Ako se ne navede ima vrijednost
nula.  Globalne opcije se odnose na sve instalirane kontrolere.

String opcije se koriste za kontrolu 'tagged queueing'-a, popravke
grešaka, i testiranja kontrolera.

Specifikacija 'tagged queueing' počinje sa 'TQ:' i omogućuje eksplicitno
navođenje da li je 'tagged queueing' dozvoljen na uređajima koji ga
podržavaju.  Mogućnosti su:

TQ:Default -- vrijednost se određuje u ovisnosti od verzije firmvera
kontrolera i da li vrijednost 'tagged queueing depth' dozvoljava
višestruke komande.

TQ:Enable -- 'tagged queueing' će biti omogućen na svim uređajima na tom
kontroleru, neovisno o ograničenjima koja bi bila pretpostavljena ovisno
o verziji firmvera kontrolera.

TQ:Disable -- 't. q.' će biti onemogućen na svim uređajima na tom
kontroleru.

TQ:<Per-Target-Spec> -- 't. q.' će biti kontroliran pojedinačno na
svakom uređaju.  <Per-Target-Spec> je sekvenca 'Y', 'N' i 'X' znakova,
gdje 'Y' omogućava t.q., 'N' ga onemogućuje, a 'X' prihvaća vrijednost
ovisno o verziji firmvera kontrolera.  Prvi znak se odnosi na uređaj 0,
drugi na uređaj 1, itd.  Ako sekvenca ne pokriva sve uređaje,
pretpostavlja se da su preostali znakovi 'X'.

Pažnja: eksplicitno zahtijevanje 'tagged queueing'-a može prouzročiti
probleme; to je uvedeno zbog dozvoljavanja isključivanja t.q.-a na
uređajima koji ga loše interpretiraju.

Specifikacija strategije popravke grešaka počinje sa 'ER:' i dozvoljava
eksplicitno navođenje akcije popravke greške koja se izvodi kada je
pozvana 'ResetCommand' zbog SCSI komande koja se nije ispravno završila.
Moguće su ove opcije:

ER:Default -- popravka greške će odlučiti između hladnog reseta i reseta
uređaja, ovisno o preporukama u SCSI podsistemu.

ER:HardReset -- uvijek će se izvesti hladni reset kontrolera, što će
izazvati i reset SCSI busa.

ER:BusDeviceReset -- popravka greške će poslati poruku reseta uređaja
samo pojedinačnom uređaju koji je grešku i prouzročio.  Ako dođe ponovno
do greške, a u međuvremenu se nijedna SCSI komanda nije ispravno
završila, bit će pokušan hladni reset.

ER:None -- popravka greške će biti onemogućena.  Ova opcija bi trebala
biti navedena samo ako reset SCSI busa ili uređaja prouzrokuje da uređaj
potpuno i nepopravljivo otkaže.

ER:<Per-Target-Spec> -- popravka greške se kontrolira individualno za
svaki SCSI uređaj.  <Per-Target-Spec> je sekvenca 'D', 'H', 'B' i 'N'
znakova, gdje 'D' znači podrazumijevanu vrijednost, 'H' je hladni reset,
'B' reset bus uređaja, i 'N' je ništa.  Prvi znak se odnosi na uređaj 0,
drugi na uređaj 1, itd.  Ako sekvenca ne pokrije sve uređaje, preostali
znakovi se interpretiraju kao da su bili 'D'.

Specifikacija testiranja kontrolera se sastoji od slijedećih stringova:

NoProbe -- neće se provesti nikakvo testiranje, i neće biti prepoznat
nijedan BusLogic kontroler.

NoProbeISA -- neće se testirati ISA I/O adrese, i bit će prepoznati samo
PCI kontroleri.

NoSortPCI -- PCI kontroleri će biti poredani u red kako je specificirao
PCI BIOS, ignorirajući podatke dobivene od AutoSCSI 'use bus and device
# for PCI scanning seq.' opcije."

4.2.9.  EATA SCSI karte (`eata=')

U novijim 2.0.x kernelima, EATA drajver prihvaća argument koji označava
koje I/O bazne adrese treba testirati.  Dolazi u formi:

______________________________________________________________________
         eata=iobase1[,iobase2][,iobase3]...[,iobaseN]
______________________________________________________________________

Drajver će testirati adrese po redu kako su navedene.

4.2.10.  Future Domain TMC-8xx, TMC-950 ('tmc8xx=')

Kod koji testira ove SCSI kontrolere traži instalirani BIOS, i ako ga ne
nađe, ili ne prepozna signaturu BIOS-a kontroler neće biti prepoznat. U
oba slučaja morat ćete koristiti komandu slijedeće sintakse:
______________________________________________________________________
        tmc8xx=mem_base,irq
______________________________________________________________________

Vrijednost 'mem_base' je vrijednost I/O područja u memoriji koje koristi
karta.  Obične vrijednosti su: 0xc8000, 0xca000, 0xcc000, 0xce000,
0xdc000, 0xde000.

4.2.11.  Future Domain TMC-16xx, TMC-3260, AHA-2920 (`fdomain=')

Drajver prepoznaje ove karte prema popisu poznatih BIOS ROM signatura.
Potpuni popis se nalazi u datoteci linux/drivers/scsi/fdomain.c i ima
mnogo informacija na početku koda.  Ako vaš BIOS drajver ne prepozna,
možete navesti prave vrijednosti u formi:
______________________________________________________________________
         fdomain=iobase,irq[,scsi_id]
______________________________________________________________________


4.2.12.  IOMEGA Parallel Port / ZIP drajv ('ppa=')

Ovaj drajver je za IOMEGA SCSI adapter koji se povezuje na paralelni
port, i uključen je u IOMEGA ZIP drajvove.  Možda će raditi i s
originalnim IOMEGA PPA3 uređajem.  Komanda ima ovu sintaksu:
______________________________________________________________________
        ppa=iobase,speed_high,speed_low,nybble
______________________________________________________________________

Sve vrijednosti osim 'iobase' su opcionalne.  Ako želite mijenjati neki
od opcionalnih parametara, preporuča se da pogledate datoteku
linux/drivers/scsi/README.ppa za detalje.

4.2.13.  NCR5380 bazirani kontroleri ('ncr5380=')

Ovisno o vašoj karti, 5380 može biti ili I/O mapirani ili memorijski
mapirani (adresa ispod 0x400 obično implicira I/O mapiranje, ali PCI i
EISA karte koriste adrese ispod 0x3ff).  U svakom slučaju, specificirate
adresu, IRQ vrijednost i DMA kanal.  Primjer za jednu I/O mapiranu kartu
bio bi:  ncr5380=0x350,5,3.  Ako karta ne koristi prekide, IRQ
vrijednost od 255 (0xff) će ih onemogućiti.  Vrijednost od 254 značit će
da kartu treba testirati.  Više detalja naći ćete u datoteci
linux/drivers/scsi/README.g_NCR5380.

4.2.14.  NCR53c400 bazirani kontroleri ('ncr53c400=')

Generička 53c400 podrška je izvedena pomoću istog drajvera kao i 5380,
opisan gore.  Komanda je ista, osim što 53c400 ne koristi DMA kanal.

4.2.15.  NCR53c406a bazirani kontroleri ('ncr53c406a=')

Drajver koristi komandu slijeće sintakse:
______________________________________________________________________
        ncr53c406a=PORTBASE,IRQ,FASTPIO
______________________________________________________________________

Vrijednosti IRQ i FASTPIO su opcionalne.  Vrijednost prekida nula
onemogućuje korištenje prekida.  Vrijednost jedan za FASTPIO parametar
omogućuje korištenje 'insl' i 'outsl' instrukcija umjesto jednobajtnih
'inb' i 'outb' instrukcija.  Drajver može koristiti i DMA, što se izvodi
kao opcija prilikom kompilacije.

4.2.16.  Pro Audio Spectrum ('pas16=')

PAS16 karta koristi NCR5380 čip, a noviji modeli podržavaju
konfiguraciju bez jumpera.  Komanda ima sintaksu:
______________________________________________________________________
        pas16=iobase,irq
______________________________________________________________________

Jedina razlika je što možete navest IRQ vrijednost 255, što će značiti
da drajver neće koristiti prekide, iako uz gubitak performansi.
Vrijednost 'iobase' je obično 0x388.

4.2.17.  Seagate ST-0x ('st0x=')

Kod za testiranje za ove kontrolere traži instalirani BIOS, i ako ga ne
nađe ili ne prepozna signaturu, vaša karta neće bit prepoznata.  U tom
slučaju morat ćete koristiti komandu slijedeće sintakse:
______________________________________________________________________
        st0x=mem_base,irq
______________________________________________________________________

Vrijednost 'mem_base' je memorijski mapirano I/O područje koje karta
koristi. Obično može poprimiti vrijednosti: 0xc8000, 0xca000, 0xcc000,
0xce000, 0xdc000, 0xde000.

4.2.18.  Trantor T128 ('t128=')

Ove karte su također bazirane na NCR5380 čipu, i privhaćaju ove opcije:
______________________________________________________________________
        t128=mem_base,irq
______________________________________________________________________

Moguće vrijednost za 'mem_base' su: 0xcc000, 0xc8000, 0xdc000, 0xd8000.

4.2.19.  Ultrastor SCSI karte (`u14-34f=')

Primijetite da izgleda postoje dva nezavisna drajvera za ove karte,
imenom CONFIG_SCSI_U14_34F koji koristi kod u u14-34f.c i
CONFIG_SCSI_ULTRASTOR koji koristi ultrastor.c.  Ovaj prvi (u novijim
2.0.x kernelima) koristi slijedeću sintaksu kod pokretanja:

______________________________________________________________________
        u14-34f=iobase1[,iobase2][,iobase3]...[,iobaseN]
______________________________________________________________________

Drajver će testirati adrese po redu kako su navedene.

4.2.20.  Western Digital WD7000 karte (`wd7000=')

Drajver za ove karte traži poznati BIOS string i zna za nekoliko
standardnih konfiguracijskih postavki.  Ako ne uspije odgonetnuti
ispravne vrijednosti za vašu kartu, možete ih navesti u formi:
______________________________________________________________________
        wd7000=irq,dma,iobase
______________________________________________________________________


4.3.  SCSI kontroleri koji ne prihvaćaju komande prilikom pokretanja

U ovom trenutku, slijedeći SCSI kontroleri ne prihvaćaju komande u
vrijeme pokretanja.  U nekim slučajevima možete zapeći tvrde vrijednosti
u sam drajver u vrijeme kompilacije, ako je potrebno.

        Adaptec aha1740 (EISA),
        NCR53c7xx, 8xx (PCI, oba drajvera),
        Qlogic Fast (0x230, 0x330),
        Qlogic ISP (PCI)



5.  Tvrdi diskovi

U ovom dijelu su navedene komande povezane sa standardnim MFM/RLL,
ST-506, XT i IDE disk drajvovima.  Međutim, i IDE i generički ST-506 HD
drajver prihvaćaju 'hd=' opciju.


5.1.  Parametri za IDE Diskove / CD-ROM-ove

IDE drajver prihvaća nekoliko parametara, koji se kreću od specifikacije
geometrije diska, do podrške za napredne ili loše kontrolerske čipove.
Slijedeći tekst predstavlja kratki sažetak svih mogućih argumenata.  Ako
su vam potrebni dodatni detalji, pogledajte u datoteku
linux/Documentation/ide.txt, odakle su i izvučeni ovi podaci.
______________________________________________________________________
 "hdx=" je moguće za svako 'x' od 'a' do 'h', npr. 'hdc'.
 "idex=" je moguće za svako 'x' od '0' do '3', npr. 'ide1'.

 "hdx=noprobe"       : drajv je možda prisutan, ali ga ne testiraj
 "hdx=none"          : drajv NIJE prisutan, ignoriraj CMOS i ne testiraj
 "hdx=nowerr"        : ignoriraj WRERR_STAT bit na tom drajvu
 "hdx=cdrom"         : drajv je prisutan, i to je CD-ROM
 "hdx=cyl,head,sect" : drajv je prisutan, i to sa ovom geometrijom
 "hdx=autotune"      : drajver će pokušati ugoditi brzinu kontrolera na
                       najbrži mogući PIO mod koji je podržan, samo za
                       specificirani drajv.
                       Nije potpuno podržano na svim čipovima, a
                       vjerojatno je da će stvoriti probleme sa starim
                       ili čudnim IDE diskovima.
 "idex=noprobe"      : ne pokušavaj pristupiti ovom interfejsu
 "idex=base"         : testiraj prisutnost interfejsa na adresi 'addr',
                       gdje je 'base' obično 0x1f0 ili 0x170, a 'ctl' je
                       'base'+0x206
 "idex=base,ctl"     : specifikacija i 'base' i 'ctl'
 "idex=base,ctl,irq" : specifikacija 'base', 'ctl' i irq broja
 "idex=autotune"     : drajver će pokušati ugoditi brzinu na najbrži PIO
                       mod koji je podržan, na svim drajvovima na ovom
                       interfejsu.  Nije potpuno podržano na svim
                       tipovima čipova, i vjerojatno će stvarati
                       probleme sa starim ili čudnim IDE diskovima.
 "idex=noautotune"   : drajver NEĆE pokušavati ugoditi brzinu.
                       Ovo je podrazumijevana vrijednost na većini
                       čipova, osim cmd640.
 "idex=serialize"    : ne preklapaj operacije na 'idex' i 'ide(x^1)'
______________________________________________________________________

Ovo se odnosi SAMO na ide0, i podrazumijevane vrijednosti za 'base' i
'ctl' ne smiju biti promijenjene.
______________________________________________________________________

 'ide0=dtc2278'         : testiraj/podrži DTC2278 interfejs
 'ide0=ht6560b'         : testiraj/podrži HT6560B interfejs
 'ide0=cmd640_vlb'      : NUŽNO za VLB karte sa CMD640 čipom
                          (ne za PCI -- automatski detektirano)
 'ide0=qd6580'          : testiraj/podrži qd6580 interfejs
 'ide0=ali14xx'         : testiraj/podrži ali14xx čipove (ALI M1439/M1445)
 'ide0=umc8672'         : testiraj/podrži umc8672 čipove
______________________________________________________________________

Sve ostalo će biti odbačeno uz poruku 'BAD OPTION'.


5.2.  Opcije za standardni ST-506 disk drajver ('hd=')

Standardni disk drajver može prihvatiti argumente za geometriju za
diskove slične IDE drajveru.  Očekuje samo tri argumenta (cilindri /
glave / sektori) -- bilo što izvan ovoga će tiho ignorirati.  Također,
prihvaća samo 'hd=' kao argument, dakle 'hda=', 'hdb=' itd. ovdje ne
važe.  Sintaksa je slijedeća:
______________________________________________________________________
        hd=cilindri,glave,sektori
______________________________________________________________________

Ako su prisutna dva diska, samo stavite dvije linije sa geometrijom za
oba diska.


5.3.  Opcije za XT disk drajver ('xd=')

Ako ste dovoljno loše sreće da morate koristiti jednu od ovih starih
8-bitnih karti koje prenose podatke na ludih 125 KB/s evo i rješenja.
Kod koji testira ove karte traži instalirani BIOS, i ako ga ne nađe, ili
ne prepozna signaturu, vaša karta neće biti prepoznata.  U jednom od
ovih slučajeva, morat ćete specificirati točne vrijednosti, u obliku:
______________________________________________________________________
        xd=type,irq,iobase,dma_chan
______________________________________________________________________

Vrijednost 'type' označava proizvođača karte, i moguće su vrijednosti:
0= generički, 1= DTC, 2,3,4= Western Digital, 5,6,7= Seagate, 8= OMTI.
Jedina razlika između raznih tipova istog proizvođača je BIOS signatura
koja se koristi za prepoznavanje, a koja se ne koristi ako je tip
naznačen.

Funkcija 'xd_setup()' ne provjerava ove vrijednosti, i pretpostavit će
da ste unijeli sve.  Nemojte je razočarati.  Evo primjera za jedan
WD1002 kontroler sa isključenim/uklonjenim BIOS-om, pri čemu se koriste
podrazumijevani parametri za XT kontroler:
______________________________________________________________________
        xd=2,5,0x320,3
______________________________________________________________________



6.  CD-ROM-ovi (Ne SCSI/ATAPI/IDE)

Ovdje se nalaze mogući argumenti za CD-ROM-ove, koji nisu SCSI niti
IDE/ATAPI.  Za ove, pogledajte u odgovarajuće odjeljke.

Većina ovih CD-ROM-ova imaju dokumentaciju koju biste trebali pročitati,
i sva je ona na jednom mjestu: linux/Documentation/cdrom.


6.1.  Aztech interfejs ('aztcd=')

Sintaksa za ovaj tip karti je:
______________________________________________________________________
        aztcd=iobase[,magični_broj]
______________________________________________________________________

Ako stavite magični broj 0x79, drajver će se pokušati pokrenuti i ako ne
prepozna verziju firmvera.  Sve ostale vrijednosti bit će ignorirane.


6.2.  CDU-31A i CDU-33A Sony interfejs ('cdu31a=')

Ovaj CD-ROM interfejs se nalazi na nekim Pro Audio Spectrum zvučnim
kartama, i drugim Sonyjevim kartama.  Sintaksa je slijedeća:
______________________________________________________________________
        cdu31a=iobase,[irq[,is_pas_card]]
______________________________________________________________________

Ako naznačite IRQ vrijednost nula, drajver će smatrati da ne može
koristiti prekide (kao na nekim PAS kartama).  Ako vaša karta podržava
prekide, trebali biste ih iskoristiti, jer to smanjuje zauzeće procesora
u radu drajvera.

Argument 'is_pas_card' treba biti 'PAS' ako imate Pro Audio Spectrum
kartu, a inače se ne specificira.


6.3.  CDU-535 Sony interfejs ('sonycd535=')

Sintaksa je slijedeća:
______________________________________________________________________
        sonycd535=iobase[,irq]
______________________________________________________________________

Ako želite specificirati IRQ vrijednost bez 'iobase' vrijednosti,
upotrijebit ćete nulu za 'iobase'.


6.4.  GoldStar interfejs ('gscd=')

Sintaksa je slijedeća:
______________________________________________________________________
        gscd=iobase
______________________________________________________________________


6.5.  ISP16 interfejs ('isp16=')

Sintaksa je slijedeća:
______________________________________________________________________
        isp16=[port[,irq[,dma]]][[,]tip_drajva]
______________________________________________________________________

Ako se za irq i dma navede nula, to znači da neće biti korišteni.
Dozvoljene vrijednosti za tip_drajva su noisp16, Sanyo, Panasonic, Sony
i Mitsumi.  Vrijednost 'noisp16' onemogućava drajver.


6.6.  Mitsumi standardni interfejs ('mcd=')

Sintaksa je:
______________________________________________________________________
        mcd=iobase,[irq[,čekanje]]
______________________________________________________________________

Vrijednost 'čekanje' se koristi kao interni 'timeout' u slučaju da imate
problema s drajvom, i može se omogućiti, odnosno onemogućiti prilikom
kompilacije pomoću 'DEFINE'.


6.7.  Mitsumi XA/MultiSession interfejs ('mcdx=')

Zasada, ovo je 'eksperimentalni' drajver, ali parametri još nisu
impementirani (kernel 1.3.15).  Koristi se sa istim hardverom kao i
prethodni, ali ima proširene mogućnosti.


6.8.  Optics Storage interfejs ('optcd=')

Sintaksa je:
______________________________________________________________________
        optcd=iobase
______________________________________________________________________


6.9.  Philips CM206 interfejs ('cm206=')

Sintaksa je slijedeća:
______________________________________________________________________
        cm206=[iobase][,irq]
______________________________________________________________________

Drajver pretpostavlja da IRQ vrijednosti mogu biti između 3 i 11, a I/O
portovi između 0x300 i 0x370, pa možete navesti jedan ili oba broja, u
proizvoljnom redoslijedu.  Drajver prihvaća i 'cm206=auto' vrijednost,
što označava automatsko određivanje parametara.


6.10.  Sanyo interfejs ('sjcd=')

Sintaksa je kako slijedi:
______________________________________________________________________
        sjcd=iobase[,irq[,dma_kanal]]
______________________________________________________________________


6.11.  SoundBlaster Pro interfejs ('sbpcd=')

Sintaksa je:
______________________________________________________________________
        sbpcd=iobase,tip
______________________________________________________________________

Vrijednost 'tip' je jedno od slijedećeg (velika i mala slova su bitna):
'SoundBlaster', 'LaserMate' i 'SPEA'.  I/O adresa je ona od CD-ROM
interfejsa, a ne od zvučnog dijela karte.



7.  Drugi hadrverski uređaji

Svi ostali uređaji koji nisu upali u neku od gornjih kategorija su
stavljeni u ovaj dio.


7.1.  Ethernet uređaji ('ether=')

Različiti uređaji koriste različite parametre, ali svi oni uključuju
IRQ, I/O port adresu i ime.  U najopćenitijem obliku, komanda izgleda
otprilike ovako:
______________________________________________________________________
     ether=irq,iobase[,param_1[,param_2,...param_8]]],ime
______________________________________________________________________

Prvi ne-numerički argument se uzima kao ime.  'param_n' vrijednosti
obično imaju različite vrijednosti za različite karte/drajvere.  Tipični
parametri opisuju dijeljenu adresu u memoriji, izbor interfejsa, DMA
kanal i tako to.

Najobičnija upotreba ove komande je kad treba prisiliti drajver da ne
stane s testiranjem kad pronađe prvu ethernet kartu, jer se inače
razumije da se traži samo jedna.  To se može postići jednostavno:
______________________________________________________________________
        ether=0,0,eth1
______________________________________________________________________

Vrijednosti nula za IRQ i I/O port u gornjem primjeru uputit će drajver
da testira te vrijednosti.

Ako vas zanima nešto više o ovoj temi, pročitajte Ethernet-HOWTO, u
kojem ćete naći potpune podatke o korištenju više karti i koje
vrijednosti parametara možete koristiti za pojedine drajvere.


7.2.  Flopi disk drajver ('floppy=')

Ima mnogo opcija za flopi drajver, i sve se mogu pročitati u datoteci
README.fd u linux/drivers/block.  Ovi podaci su uzeti izravno od tamo.

floppy=maska,maska_dozvoljenih_drajvova

Postavlja bitnu masku dozvoljenih drajvova.  Ako je ne navedete,
dozvoljene su samo jedinice 0 i 1 od svakog kontrolera.  Ovo je uvedeno
zato što neki nestandardni hardver (npr. ASUS PCI matične ploče)
petljaju po tastaturi kad pristupaju jedinicama 2 ili 3.  Ova opcija je
ponešto zastarjela, umjesto toga možete koristiti 'cmos' opciju.

floppy=svi_drajvovi

Postavlja bitnu masku dozvoljenih drajvova na sve.  Koristite ovu opciju
ako imate više od dva flopija na kontroleru.

floppy=asus_pci

Postavlja bitnu masku da dozvoli samo jedinice 0 i 1.  (podrazumijevano)

floppy=daring

Kaže drajveru da imate disciplinirani kontroler.  Ovo dozvoljava
uspješniji i glatkiji rad, ali može ne raditi na nekim kontrolerima.
Može ubrzati neke operacije.

floppy=0,daring

Kaže drajveru da kontroler koristi s pažnjom. U nekim slučajevima može
biti sporije.

floppy=one_fdc

Kaže drajveru da imate samo jedan flopi kontroler.  (podrazumijevano)

floppy=two_fdc  ili  floppy=adresa,two_fdc

Kaže flopi drajveru da imate dva flopi kontrolera.  Drugi kontroler je
na adresi 'adresa', a ako se ona izostavi, pretpostavit će se da je na
adresi 0x370.

floppy=thinkpad

Kaže flopi drajveru da imate Thinkpad.  Oni koriste obratnu konvenciju
detekcije promjene diskete.

floppy=0,thinkpad

Kaže drajveru da nemate Thinkpad.

floppy=drajv,tip,cmos

Postavlja CMOS tip drajva na 'tip', i taj drajv je dozvoljen u bitnoj
maski.  Korisno ako imate više od dva flopi drajva (a samo dva mogu biti
opisana u CMOS-u, ili ako vaš BIOS koristi nestandardni CMOS.  Ako
postavite 'cmos' na 0 za prva dva drajva (podrazumijevano), drajver će
pročitati podatke za njih iz CMOS-a.

floppy=unexpected_interrupts

Drajver ispisuje upozoravajuću poruku kad primi neočekivani prekid.
(podrazumijevano)

floppy=no_unexpected_interrupts  ili  floppy=L40SX

Drajver ne ispisuje upozoravajuću poruku kad primi neočekivani prekid.
Ovo je potrebno na IMB L40SX laptopima u pojedinim video modovima (čini
se da je to rezultat interakcije videa i flopija. Neočekivani prekidi
uzrokuju samo usporenje, i možete ih ignorirati bez straha).


7.3.  Zvučni drajver ('sound=')

Zvučni drajver također može prihvatiti komande prilikom podizanja da bi
prevazišao ukompilirane vrijednosti.  To se ne preporuča, i prilično je
složeno.  Opis se nalazi u Readme.Linux datoteci u linux/drivers/sound.
Drajver prihvaća komandnu liniju u obliku:
______________________________________________________________________
    sound=uređaj1[,uređaj2[,uređaj3...[,uređaj11]]]
______________________________________________________________________

gdje je svaka 'uređajN' vrijednost u formatu '0xTaaaId', i bajtovi imaju
slijedeća značenja:

T - tip uređaja: 1=FM, 2=SB, 3=PAS, 4=GUS, 5=MPU401, 6=SB16,
                 7=SB16-MPU401

aaa - I/O adresa, heksadecimalno.

I - IRQ vrijednost, heksadecimalno.

d - DMA kanal.

Kao što možete vidjeti, stvar je prilično zbrkana, i bolje bi bilo da
definirate prave vrijednosti prilikom kompilacije drajvera.  Argument
'sound=0' će potpuno isključiti zvučni drajver.


7.4.  Drajver za bus miša ('bmouse=')

Ovaj drajver prihvaća samo jedan parametar, i to je IRQ vrijednost.


7.5.  Drajver za Microsoft bus miša ('msmouse=')

Kao i prethodni.


7.6.  Drajver za printer ('lp=')

U kernelima 1.3.75 i novijima, možete reći printer drajveru koje portove
će koristiti, a koje neće.  Ovo potonje zgodno dođe ako ne želite da
drajver koristi sve raspoložive portove, tako da ih mogu za sebe
koristiti drugi drajveri (tj. PLIP, PPA).

Komanda se navodi u obliku onoliko I/O, IRQ parova koliko ima portova.
Na primjer, 'lp=0x3bc,0,0x378,7' će koristiti port na adresi 0x3bc u
ne-IRQ ('polling') modu, i port 0x378 sa IRQ 7.  Port na adresi 0x278
(ako postoji) neće biti testiran i korišten, jer drajver testira portove
samo ako ne navedete 'lp=' argument.  Ako želite potpuno onemogućiti
printer drajver, koristit ćete 'lp=0'.


7.7.  ICN ISDN drajver ('icn=')

Sintaksa komande je slijedeća:
______________________________________________________________________
        icn=iobase,membase,icn_id1,icn_id2
______________________________________________________________________

gdje je 'iobase' I/O port adresa karte, 'membase' je adresa dijeljene
memorije karte, a dva 'icn_id' vrijednosti su jednoznačni nizovi
znakova.


7.8.  PCBIT ISDN drajver ('pcbit=')

Sintaksa komande je ovakva:
______________________________________________________________________
        pcbit=membase1,irq1[,membase2,irq2]
______________________________________________________________________

gdje je 'membaseN' adresa dijeljene memorije karte N, a irqN je IRQ
vrijednost karte N.  Podrazumijevana vrijednost je IRQ 5 i membase
0xD0000.


7.9.  Teles ISDN drajver ('teles=')

Ovaj drajver prihvaća komandu u sintaksi:
______________________________________________________________________
        teles=iobase,irq,membase,protocol,teles_id
______________________________________________________________________

gdje je 'iobase' I/O adresa karte, 'membase' je adresa dijeljene
memorije, 'irq' je IRQ kanal, a 'teles_id' je jednoznačni niz znakova.


7.10.  DigiBoard drajver ('digi=')

Ovaj drajver prihvaća niz od šest zarezom odvojenih stringova ili
cijelih brojeva.  To su:

   Enable/Disable - omogući/onemogući ovu kartu
   Tip karte: PC/Xi(0), PC/Xe(1), PC/Xeve(2), PC/Xem(3)
   Enable/Disable - omogući/onemogući alternativni raspored pinova
   Broj portova na karti
   I/O Port karte (heksadecimalno ako nije u brojčanom obliku)
   Baza memorijskog prozora (heksadecimalno ako nije u brojčanom obliku)

Primjer ispravne komandne linije (u string i cjelobrojnom formatu) je:
______________________________________________________________________
        digi=E,PC/Xi,D,16,200,D0000
        digi=1,0,0,16,512,851968
______________________________________________________________________

Ako ne navedete 'digi=' argument, podrazumijevane vrijednosti bit će
0x200 i 0xD0000, za I/O port i adresu dijeljene memorije.  Drajver ne
testira kartu samostalno.  Za više detalja pogledajte u datoteku
digiboard.txt u linux/Documentation.


7.11.  RISCom/8 multiport serijski drajver ('riscom8=')

Do četiri karte mogu koristiti, ako navedete četiri različita I/O porta
za svaku kartu.  Za više detalja, pogledajte datoteku riscom8.txt u
linux/Documentation.


7.12.  Baycom serijski/paralelni radio modem ('baycom=')

Argument je u slijedećem obliku:
______________________________________________________________________
      baycom=modem,io,irq,options[,modem,io,irq,options]
______________________________________________________________________

Ako navedete 'modem=1' to znači da imate 'ser12' uređaj, a 'modem=2' da
imate 'par96' uređaj.  Ako navedete 'options=0', to znači da će se
koristiti hardverski DCD, a 'options=1' znači softverski DCD.  'io' i
'irq' vrijednosti su vrijednosti IRQ i I/O porta, kao i obično.  Za više
detalja vidi /linux/drivers/char/README.baycom datoteku.


-----BEGIN PGP SIGNATURE-----
Version: 2.6.3i
Charset: noconv

iQCVAwUBM3imX98YVXh0sGhJAQGi5AP/XKurEoawCv+5N/AXLZSs6qO3Q5bJuJj8
0IwiaI455oyWNGuEL4NNUry1kqUhQwiAe6nqm5wAzoYso0pbu8CTECPEdt60oFG8
uwWnsi7mlrrZTjeC0Xv3/tQ5OYa97+tffqb6etpZnVuGfegkLpr3NQevyeOfHLHC
Vu/4cFG0DAA=
=Gcd6
-----END PGP SIGNATURE-----
