Referència de la notació del GNU LilyPond: 2.9.3 Gravat de música mensural

### 2.9.3 Gravat de música mensural

#### Contextos de la música mensural

Els contextos predefinits de veu `MensuralVoice` i de pauta `MensuralStaff` es poden usar per gravar una peça en estil mensural. Aquests contextos estableixen a uns valors inicials adequats totes les propietats rellevants dels contextos i dels objectes gràfics, de manera que pode començar immediatament a escriure el cant, como ho demostra el fragment següent:

>     \score {
>       <<
>         \new MensuralVoice = "discantus" \relative {
>           \hide Score.BarNumber {
>             c''1\melisma bes a g\melismaEnd
>             f\breve
>             \[ f1\melisma a c\breve d\melismaEnd \]
>             c\longa
>             c\breve\melisma a1 g1\melismaEnd
>             fis\longa^\signumcongruentiae
>           }
>         }
>         \new Lyrics \lyricsto "discantus" {
>           San -- ctus, San -- ctus, San -- ctus
>         }
>       >>
>     }

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation.

#### Claus de la música mensural

La taula següent presenta totes les claus antigues que tenen suport mitjançant l’ordre `\clef`. Algunes de les clau usen el mateix glif, però es diferencien sols en la línia on s’imprimeixen. En tals casos, s’usa un número afegit al nom per enumerar aquestes claus, numerat des de la línia inferior fins la superior. Pot forçar manualment que s’escriu un glif de clau sobre una línia arbitrària, com es descriu a Clau. La nota impresa a la dreta de cada clau en la columna dels exemples denota la situació del Do central (`c'`) amb respecte a aquesta clau.

En Petrucci usava claus de Do que tenien barres verticals en costat esquerre amb un equilibri variable, depenent de la línia de la pauta on s’imprimien.

Descripció | Claus possibles | Exemple
clau de Do, mensural | `mensural-c1`, `mensural-c2`, `mensural-c3`, `mensural-c4`, `mensural-c5` |
clau de Fa, mensural | `mensural-f` |
clau de Sol, mensural | `mensural-g` |
clau de Do, mensural negra | `blackmensural-c1`, `blackmensural-c2`, `blackmensural-c3`, `blackmensural-c4`, `blackmensural-c5` |
clau de Do, neomensural | `neomensural-c1`, `neomensural-c2`, `neomensural-c3`, `neomensural-c4` |
claus de Do en l’estil d’en Petrucci, per al seu ús en diferents claus de Do en l’estil de Petrucci, per al seu ús en diferents línies de la pauta (l’exemple mostra la clau de Do en segona) | `petrucci-c1`, `petrucci-c2`, `petrucci-c3`, `petrucci-c4`, `petrucci-c5` |
claus de Fa en l’estil d’en Petrucci, per al seu ús en diferents línies de la pauta (l’exemple mostra la clau de Fa en tercera línia) | `petrucci-f3`, `petrucci-f4`, `petrucci-f5` |
clau de Sol en l’estil d’en Petrucci | `petrucci-g` |

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation, clef.

Referència de la notació: Clau.

#### Advertiments i problemes coneguts

La clau de Sol mensural està assignada a la clau de Sol de Petrucci.

#### Indicacions de compàs de la música mensural

Els símbols de mensuració (que són quelcom semblant, però no exactament igual que les indicacions de compàs) tenen suport de forma limitada. Els glifs estan configurats de forma fixa per a determinades fraccions de temps. En altres paraules, per obtenir un símbol de mensuració determinat amb l’ordre `\time n/m`, s’ha d’escollir `n` i `m` segons la taula següent:

Utilitzeu la propietat `style` de l’element gràfic `TimeSignature` per seleccionar les indicacions de compàs de la música antiga. Els estils contemplats són `neomensural` i `mensural`. La taula anterior utilitza l’estil `neomensural`. Els exemples següents mostren les diferències que hi ha entre els estils:

Indicació de compàs ofereix una introducció general a l’ús de les indicacions de compàs.

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation.

Referència de la notació: Indicació de compàs.

#### Advertiments i problemes coneguts

Les relacions de duració de les notes no poden canviar amb la indicació de compàs, perquè no són constants. Per exemple, la raó de 1 breu = 3 semibreus (tempus perfectum) es pot fer a mà mitjançant l’establiment de

>     breveTP = #(ly:make-duration -1 0 3/2)
>     …
>     { c\breveTP f1 }

Això fixa un valor per a `breveTP` de 3/2 multiplicat por 2 = 3 vegades una rodona.

Els símbols `mensural68alt` i `neomensural68alt` (alternatius al símbol de 6/8) no es pot seleccionar directament amb `\time`. En el seu lloc, utilitzeu `\markup {\musicglyph "timesig.mensural68alt" }`.

#### Caps de nota de la música mensural

Per a la notació antiga, es pot escollir un estil de caps de notes diferent al `default` (estil predeterminat). Això s’aconsegueix establint la propietat `style` de l’objecte `NoteHead` als valors `baroque`, `neomensural`, `mensural`, `petrucci`, `blackpetrucci` o `semipetrucci`.

L’estil `baroque` es diferencia de l’estil predeterminat `default` en què

- Proporciona un cap de nota per a la `maxima`, i
- Usa una forma quadrada per as caps de `\breve`.

Els estils `neomensural`, `mensural` i `petrucci` es diferencien de l’estil `baroque` en què:

- Usen caps romboïdals per a les semibreus i totes les notes més curtes, i
- Centren les pliques sobre els caps.

L’estil `blackpetrucci` produeix notes amb un cap que pot usar-se en notació mensural blanca. A causa de què l’estil del cap de les notes no influeix en el nombre de corxets, en aquest estil la notació de la semimínima ha de fer-se com `a8*2`, no com `a4`, atès que del contrari tindrà l’aspecte d’una mínima. El multiplicador pot ser diferent si s’usa la coloratio, és a dir, per a la notació de tresets.

Utilitzeu l’estil `semipetrucci` per dibuixar notes amb cap semi-farcit (breus, longues i màximes).

L’exemple següent mostra l’estil `petrucci`:

>     \set Score.skipBars = ##t
>     \autoBeamOff
>     \override NoteHead.style = #'petrucci
>     a'\maxima a'\longa a'\breve a'1 a'2 a'4 a'8 a'16 a'
>     \override NoteHead.style = #'semipetrucci
>     a'\breve*5/6
>     \override NoteHead.style = #'blackpetrucci
>     a'8*4/3 a'
>     \override NoteHead.style = #'petrucci
>     a'\longa

Estils de caps de nota ofereix una visió de conjunt sobre la totalitat dels estils de cap disponibles.

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation, note head.

Referència de la notació: Estils de caps de nota.

#### Corxets de la música mensural

Utilitzeu la propietat `flag-style` de l’element gràfic `Stem` per seleccionar els corxets d’estil antic. A part de l’estil per defecte `default`, sols té suport l’estil `mensural`.

>     \relative c' {
>       \override Flag.style = #'mensural
>       \override Stem.thickness = #1.0
>       \override NoteHead.style = #'mensural
>       \autoBeamOff
>       c8 d e f c16 d e f c32 d e f s8
>       c'8 d e f c16 d e f c32 d e f
>     }

Observeu que el corxet més intern de cada un dels corxets mensurals s’alinea verticalment amb una línia de la pauta.

No hi ha un estil particular de corxet per a la notació neo-mensural ni Petrucci. No hi ha corxets a la notació de cant gregorià.

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation, flag.

#### Advertiments i problemes coneguts

L’alineació vertical de cada un dels corxets amb una línia de la pauta dóna per suposat que les pliques sempre acaben exactament a sobre o bé exactament al mig de dues línies de la pauta. Això pot no ser sempre cert quan s’utilitzen les possibilitats de disposició avançades de la notació clàssica (que, de totes formes, generalment es troba fora de l’àmbit de la notació mensural).

#### Silencis de la música mensural

Utilitzeu la propietat `style` de l’element gràfic `Rest` per seleccionar silencis antics. Els estils de música antiga suportat són `classical`, `neomensural` i `mensural`.

L’exemple següent mostra aquests estils:

>     \set Score.skipBars = ##t
>     \override Rest.style = #'mensural
>     r\longa^"mensural" r\breve r1 r2 r4 r8 r16 s \break
>     \override Rest.style = #'neomensural
>     r\longa^"neomensural" r\breve r1 r2 r4 r8 r16

No hi ha silencis de fusa i semifusa específics per als estils mensural ni neo-mensural. S’usen els silencis de l’estil predeterminat.

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation.

Referència de la notació: Silencis.

Fragments de codi: Ancient notation.

#### Advertiments i problemes coneguts

El glif per al silenci de màxima a l’estil mensural és en realitat un silenci de longa perfecta; useu dos (o tres) silencis de longa per imprimir un silenci de màxima. Els silencis de longa no s’agrupen automàticament, per la qual cosa ha de fer-se manualment utilitzant silencis amb alçada determinada.

#### Alteracions i armadures de la música mensural

L’estil `mensural` ofereix uns símbols de sostingut i bemoll diferents dels de l’estil predeterminat. La notació mensural pràcticament mai no utilitzava el becaire: en el seu lloc, s’usava el sostingut o bemoll corresponent. Per exemple, un Si natural en la tonalitat de Fa major s’indicaria amb un sostingut. Tanmateix, si se sol·licita explícitament, el símbol de becaire s’extrau de l’estil `vaticana`.

L’estil de les alteracions i de l’armadura de la tonalitat es controlen a través de la propietat `glyph-name-alist` dels elements gràfics `Accidental` i `KeySignature`, respectivament; per exemple:

>     \override Staff.Accidental.glyph-name-alist =
>       #alteration-mensural-glyph-name-alist

#### Vegeu també

Glossari musical: mensural notation, Pitch names, accidental, key signature.

Referència de la notació: Altures, Alteracions accidentals, Alteracions accidentals automàtiques, Armadura de la tonalitat.

Referència de funcionament intern: KeySignature.

#### Alteracions d’anotació (musica ficta)

En la música europea de fins aproximadament 1600 s’esperava dels cantants que alteressin cromàticament certes notes segons la seva pròpia iniciativa i d’acord a certes regles. Això rep el nom de musica ficta. En les transcripcions modernes, aquestes alteracions accidentals s’imprimeixen normalment a sobre de la nota.

Aquestes alteracions suggerides tenen suport, i es poden activar establint `suggestAccidentals` al valor vertader.

    \relative {
      fis' gis
      \set suggestAccidentals = ##t
      ais bis
    }

Això farà que es tractin totes las alteracions següents com musica ficta fins que es desactivi amb `\set suggestAccidentals = ##f`. Una forma més pràctica és usar `\once \set suggestAccidentals = ##t`, que pot fins i tot definir-se com una forma breu molt convenient:

>     ficta = { \once \set suggestAccidentals = ##t }
>     \score { \relative
>       \new MensuralVoice  {
>         \once \set suggestAccidentals = ##t
>         bes'4 a2 g2 \ficta fis8 \ficta e! fis2 g1
>       }
>     }

#### Vegeu també

Referència de funcionament intern: Accidental_engraver, AccidentalSuggestion.

#### Lligadures mensurals blanques

Les lligadures mensurals blanques tenen suport de forma limitada.

Per gravar lligadures mensurals blanques, en el bloc layout o de disseny de pàgina reemplaci el gravador `Ligature_bracket_engraver` pel gravador `Mensural_ligature_engraver` en el context `Voice`:

>     \layout {
>       \context {
>         \Voice
>         \remove "Ligature_bracket_engraver"
>         \consists "Mensural_ligature_engraver"
>       }
>     }

No hi ha cap llenguatge d’entrada addicional per descriure la forma de la lligadura mensural blanca. Mes bé, le forma es determina exclusivament a partir de l’alçada i duració de las notes compreses. Si bé aquest enfoc podria fer que un usuari amb poca experiència trigués un temps d’acostumar-se a ell, té el gran avantatge que tota la informació musical de la lligadura es coneix internament. Això no es requereix sols per a una sola MIDI correcta, sinó que també permet la transcripció automàtica de les lligadures.

El alguns llocs, dues notes consecutives es poden representar bé com dos quadrats, bé amb una paral·lelogram oblic (forma de flexa). En aquests casos la forma per defecte és dos quadrats, però pot caldre una flexa establint la propietat `ligature-flexa` de la segunda cap. La longitud de una flexa es pot fixar mitjançant la propietat `flexa-width` del cap.

Por exemple:

>     \score {
>       \relative {
>         \set Score.timing = ##f
>         \set Score.defaultBarType = "-"
>         \override NoteHead.style = #'petrucci
>         \override Staff.TimeSignature.style = #'mensural
>         \clef "petrucci-g"
>         \[ c''\maxima g \]
>         \[ d'\longa
>            \override NoteHead.ligature-flexa = ##t
>            \once \override NoteHead.flexa-width = #3.2
>            c\breve f e d \]
>         \[ c\maxima d\longa \]
>         \[ e1 a, g\breve \]
>       }
>       \layout {
>         \context {
>           \Voice
>           \remove "Ligature_bracket_engraver"
>           \consists "Mensural_ligature_engraver"
>         }
>       }
>     }

Si no es substitueix el gravador `Ligature_bracket_engraver` pel `Mensural_ligature_engraver`, la mateixa música presenta l’aparença següent:

#### Vegeu també

Glossari musical: ligature.

Referència de la notació: Lligadures de neumes quadrats gregorians, Lligadures.

#### Advertiments i problemes coneguts

L’espaiat horitzontal de les lligadures pot ser una mica pobre. Les alteracions accidentals poden col·lisionar amb les notes prèvies.

#### LilyPond — Referència de la notació v2.22.2 (branca estable).