@c -*- 1917 -*-
*59/ Petrus' första brev
*59/01 Petrus' första brev, 1 Kapitlet
                   Petrus' första brev, 1 Kapitlet

                 Petrus hälsar de kristna i provinsen
                Asien, lovar Gud för frälsningen genom
                    Kristus, som var förebådad av
                 profeterna, och som de troende böra
               förbida i hoppet, under helig vandel och
                          broderlig kärlek.

  1.  Petrus, Jesu Kristi apostel, hälsar de utvalda främlingar som bo
      kringspridda i Pontus, Galatien, Kappadocien, provinsen Asien
      och Bitynien,
      >Apg. 2,9 f. 1 Petr. 2,11. Jak. 1,1.
  2.  utvalda enligt Guds, Faderns, försyn, i helgelse i Anden, till
      lydnad och till bestänkelse med Jesu Kristi blod.  Nåd och frid
      föröke sig hos eder.
      >2 Mos. 24,8. Rom. 1,5. 8,29. Hebr. 12,24. 2 Petr. 1,2.

  3.  Lovad vare vår Herres, Jesu Kristi, Gud och Fader, som efter sin
      stora barmhärtighet har genom Jesu Kristi uppståndelse från de
      döda fött oss på nytt till ett levande hopp,
      >Joh. 3,3. Ef. 1,3.
  4.  till ett oförgängligt, obesmittat och ovanskligt arv, som i
      himmelen är förvarat åt eder,
      >Kol. 1,5, 12. 2 Tim. 1,12.
  5.  I som med Guds makt bliven genom tro bevarade till en frälsning
      som är beredd för att uppenbaras i den yttersta tiden.
      >Joh. 10,28. Rom. 5,2 f. 1 Kor. 2,5. Kol. 3,4.
  6.  Därför mån I fröjda eder, om I ock nu en liten tid, där så måste
      ske, liden bedrövelse under allahanda prövningar,
      >Rom. 8,18. 2 Kor. 4,17. Hebr. 12,11. 1 Petr. 5,10. Jak. 1,2 f.
  7.  för att, om eder tro håller provet -- vilket är mycket mer värt
      än guldet, som förgås, men som dock genom eld bliver beprövat --
      detta må befinnas lända eder till pris, härlighet och ära vid
      Jesu Kristi uppenbarelse.
      >Ords. 17,3. Jes. 48,10. Mal. 3,2 f. Vish. 3,6.  Syr. 2,5.
      >1 Kor. 3,13. 1 Petr. 4,12 f.
  8.  Honom älsken I utan att hava sett honom; och fastän I ännu icke
      sen honom, tron I dock på honom och fröjden eder över honom med
      outsäglig och härlig glädje,
      >Joh. 17,20. 20,29. 2 Kor. 5,7. Hebr. 11,1, 27
  9.  då I nu ären på väg att vinna det som är målet för eder tro,
      nämligen edra själars frälsning.
      >Rom. 6,22.

 10.  Angående denna frälsning hava profeter ivrigt forskat och
      rannsakat, de som profeterade om den nåd som skulle vederfaras
      eder.
      >Matt. 13,17.
 11.  De hava rannsakat för att finna vilken och hurudan tid det var
      som Kristi Ande i dem hänvisade till, när han förebådade de
      lidanden som skulle vederfaras Kristus, och den härlighet som
      därefter skulle följa.
      >Jes. 53,3 f. Luk. 24,26 f. Fil. 2,7 f. Hebr. 12,2.
 12.  Och det blev uppenbarat för dem att det icke var sig själva,
      utan eder, som de tjänade härmed.  Om samma ting har nu en
      förkunnelse kommit till eder genom de män som i helig ande,
      nedsänd från himmelen, hava för eder predikat evangelium; och i
      de tingen åstunda jämväl änglar att skåda in.
      >Dan. 12,4 f. Luk.2,13 f. Ef. 3,8 f.

 13.  Omgjorden därför edert sinnes länder och varen nyktra; och
      sätten med full tillit edert hopp till den nåd som bjudes eder i
      och med Jesu Kristi uppenbarelse.
      >Luk. 12,35. 21,34. Rom. 13,13. Ef. 6,14. 1 Tess. 5,6.
 14.  Då I nu haven kommit till lydnad, så följen icke de begärelser
      som I förut, under eder okunnighets tid, levden i,
      >Apg. 17,30. Rom 12,2.
 15.  utan bliven heliga i all eder vandel, såsom han som har kallat
      eder är helig.
      >Matt. 5,48.
 16.  Det är ju skrivet: »I skolen vara heliga, ty jag är helig.»
      >3 Mos. 11,44 f.
 17.  Och om I såsom Fader åkallen honom som utan anseende till
      personen dömer var och en efter hans gärningar, så vandren ock i
      fruktan under denna edert främlingsskaps tid.
      >Rom. 2,11. Fil. 2,12.
 18.  I veten ju att det icke är med förgängliga ting, med silver
      eller guld, som I haven blivit »lösköpta» från den vandel I
      förden i fåfänglighet, efter fädernas sätt,
      >Jes. 52,3. 1 Petr. 4,3.
 19.  utan med Kristi dyra blod, såsom med blodet av ett felfritt lamm
      utan fläck.
      >Joh. 1,29. Apg. 20,28. 1 Kor. 5,7. 6,20. Hebr. 9,12 f. Upp. 5,9.
 20.  Så var förutsett om honom före världens begynnelse; men först nu
      i de yttersta tiderna har han blivit uppenbarad för eder skull,
      >Rom. 16,25 f. Gal. 4,4. Ef. 1,9 f. Hebr. 1,2.
 21.  I som genom honom tron på Gud, vilken uppväckte honom från de
      döda och gav honom härlighet, så att eder tro nu ock kan vara
      ett hopp till Gud.
      >Rom. 6,4. Fil. 2,9.

 22.  Renen edra själar, i lydnad för sanningen, till oskrymtad
      broderlig kärlek, och älsken varandra av hjärtat med uthållig
      kärlek,
      >Rom. 12,10. Ef. 4,3. 1 Tim. 1,5. 1 Petr. 2,17. 1 Joh. 5,1 f.
 23.  I som ären födda på nytt, icke av någon förgänglig säd, utan av
      en oförgänglig: genom Guds levande ord, som förbliver.
      >Luk. 8,11 f. Joh. 1,13. 1 Kor. 4,15. Jak. 1,18.
 24.    Ty
        »allt kött är såsom gräs
        och all dess härlighet såsom gräsets blomster;
        gräset torkar bort,
        och blomstret faller av,
      >Ps. 102,12 f. 103,15 f. Jes. 40,6 f. Jak. 1.10.
 25.    men Herrens ord
        förbliver evinnerligen».

      Och det är detta ord som har blivit förkunnat för eder såsom ett
      glatt budskap.
      >Matt. 5,l8. 24,35.
*59/02 Petrus' första brev, 2 Kapitlet
                   Petrus' första brev, 2 Kapitlet

               Uppmaning till andlig tillväxt och till
                 att låta sig uppbyggas på hörnstenen
                  Kristus.  Undersåtars och tjänares
                               plikter.

  1.  Så läggen då bort all ondska och allt svek så ock skrymteri och
      avund och allt förtal.
      >Ef. 4,22, 25. Kol. 3,8 f. Hebr. 12,1. Jak. 1,21.
  2.  Och då I nu ären nyfödda barn, så längten efter att få den
      andliga oförfalskade mjölken, på det att I genom den mån växa
      upp till frälsning,
  3.  om I annars haven »smakat att Herren är god».
      >Ps. 34,9.
  4.  Och kommen till honom, den levande stenen, som väl av människor
      är förkastad, men inför Gud är »utvald och dyrbar»;
      >Ps. 118,22. Ef. 2,20 f.
  5.  och låten eder själva såsom levande stenar uppbyggas till ett
      andligt hus, så att I bliven ett »heligt prästerskap», som skall
      frambära andliga offer, vilka genom Jesus Kristus äro
      välbehagliga för Gud.
      >Jes. 61,6. Rom. 12,1, 1 Kor. 3,16. Hebr. 3,6. 13,15 f. Upp. 1,6.
  6.  Det heter nämligen på ett ställe i skriften:

        »Se, jag lägger i Sion
        en utvald, dyrbar hörnsten,
        och den som tror på den
        skall icke komma på skam.»
      >Jes. 28,16.

  7.  För eder, I som tron, är stenen alltså dyrbar, men för sådana
      som icke tro »har den sten som byggningsmännen förkastade blivit
      en hörnsten»,
      >Matt 21,42.
  8.  som är »en stötesten och en klippa till fall».  Eftersom de icke
      hörsamma ordet, stöta de sig; så var det ock bestämt om dem.
      >Jes. 8,14. Luk. 2,34.
  9.  I åter ären »ett utvalt släkte, ett konungsligt prästerskap, ett
      heligt folk, ett egendomsfolk», för att I skolen förkunna hans
      härliga gärningar, hans som har kallat eder från mörkret till
      sitt underbara ljus.
      >2 Mos. 19,5 f. 5 Mos. 7,6. Jes. 44,1. 62,12. 63,7. 2 Kor. 4,6.
      >Kol. 1,13.
 10.  I som förut »icke voren ett folk», men nu ären »ett Guds folk»,
      I som »icke haden fått någon barmhärtighet», men nu »haven fått
      barmhärtighet».
      >Hos. 1,6, 9 f. 2,23.

 11.  Mina älskade, jag förmanar eder såsom »gäster och främlingar»
      att taga eder till vara för de köttsliga begärelserna, vilka
      föra krig mot själen.
      >1 Mos. 23,4. Rom. 13,14. Gal. 5,24. Hebr. 11,13.
      >1 Petr. 1,1. Jak. 4,1.
 12.  Och fören en god vandel bland hedningarna, på det att dessa, om
      de i någon sak förtala eder såsom illgärningsmän, nu i stället,
      när de skåda edra goda gärningar, må för dessas skull prisa Gud
      på den dag då han söker dem.
      >Matt. 5,16. Rom. 12,17. 1 Petr. 3,16.

 13.  Varen underdåniga all mänsklig ordning för Herrens skull, vare
      sig det är konungen, såsom den överste härskaren,
      >Rom. 13,1 f. Tit. 3,1.
 14.  eller det är landshövdingarna, som ju äro sända av honom för att
      straffa dem som göra vad ont är och för att prisa dem som göra
      vad gott är.
 15.  Ty så är Guds vilja, att I med goda gärningar skolen stoppa
      munnen till på oförståndiga och fåkunniga människor.
      >Tit. 2,8.
 16.  I ären ju fria, dock icke som om I haden friheten för att därmed
      överskyla ondskan, utan såsom Guds tjänare.
      >Joh. 8,32. Rom. 6,18. Gal. 5,1. 13.
 17.  Bevisen var man ära, älsken bröderna, »frukten Gud, ären
      konungen».
      >Ords. 24,21. Matt. 22,21. Rom. 12,10. Fil. 2,3. Hebr. 13,1.

 18.  I tjänare, underordnen eder edra herrar med all fruktan, icke
@c herzog-melin-1927 tycker det ska stå "ovilliga" i stället för
@c "obilliga"; fyra andra biblar tycker det ska stå "obilliga".
@c I 1903 års översättning står det "vrångsinta".
      allenast de goda och milda, utan också de obilliga.
      >Ef. 6,5. Kol. 3,22.
 19.  Ty det är välbehagligt för Gud, om någon, med honom för ögonen,
      tåligt uthärdar sina vedervärdigheter, när han får lida
      oförskylt.
      >Matt. 5,10 f.
 20.  Ty vad berömligt är däri att I bevisen tålamod, när I för edra
      synders skull fån uppbära hugg och slag?  Men om I bevisen
      tålamod, när I fån lida för goda gärningars skull, då är detta
      välbehaglig för Gud.
      >1 Petr. 3,14, 17 f. 4,14 f.
 21.  Ty därtill ären I kallade, då ju Kristus själv led för eder och
      efterlämnade åt eder en förebild, på det att I skullen följa
      honom och vandra i hans fotspår.
      >Matt. 11,29. 16,24. Joh. 13,15. Fil. 2,5.

 22.  »Han hade ingen synd gjort, och intet svek fanns i hans mun.
      >Jes. 53,9. 2 Kor. 5,21. 1 Joh. 3,5.
 23.  När han blev smädad, smädade han icke igen, och när han led,
      hotade han icke, utan överlämnade sin sak åt honom som dömer
      rättvist.
      >Matt. 27,39 f. Joh. 8,48 f. 1 Petr. 3,9.
 24.  Och »våra synder bar han» i sin kropp upp på korsets trä, för
      att vi skulle dö bort ifrån synderna och leva för
      rättfärdigheten; och »genom hans sår haven I blivit helade».
      >Jes. 53,5, 12. Rom. 6,3 f.
 25.  Ty I »gingen vilse såsom får», men nu haven I vänt om till edra
      själars herde och vårdare.
      >Ps 119,176. Jes. 53,6. Hes. 34,5 f. Joh. 10,11 f. Hebr. 13,20.
*59/03 Petrus' första brev, 3 Kapitlet
                   Petrus' första brev, 3 Kapitlet

               Äkta makars inbördes plikter.  Uppmaning
               till helig vandel, särskilt till tålamod
                i lidandet efter Kristi föredöme, hans
                 som har berett frälsning på jorden,
                 predikat för dödsrikets andar och nu
               sitter på Guds högra sida i himmelen och
                  råder jämväl över dess andemakter.

  1.  Sammalunda, i hustrur, underordnen eder edra män, för att också
      de män, som till äventyrs icke hörsamma ordet; må genom sina
      hustrurs vandel bliva vunna utan ord,
      >1 Mos. 3,16. 1 Kor. 14,34. Ef. 5,22 f. Kol. 3,18. Tit. 2,5.
  2.  när de skåda den rena vandel som I fören i fruktan.
      >1 Petr. 2,12.
  3.  Eder prydnad vare icke den utvärtes prydnaden, den som består i
      hårflätningar och påhängda gyllene smycken eller i eder
      klädedräkt.
      >Jes. 3,16 f. 1 Tim. 2,9.
  4.  Den vare fastmer hjärtats fördolda människa, smyckad med den
      saktmodiga och stilla andens oförgängliga väsende; ty detta är
      dyrbart inför Gud.
      >Rom. 2,29. 7,22. 2 Kor. 4,16.
  5.  På sådant sätt prydde sig ju ock fordom de heliga kvinnorna, de
      som satte sitt hopp till Gud och underordnade sig sina män.
  6.  Så var Sara lydig mot Abraham och kallade honom »herre»; och
      hennes barn haven I blivit, om I gören vad gott är, och icke
      låten eder förskräckas av något.
      >1 Mos. 18,12.

  7.  Sammalunda skolen I ock, I män, på förståndigt sätt leva
      tillsammans med edra hustrur, då ju hustrun är det svagare
      kärlet; och eftersom de äro edra medarvingar till livets nåd,
      skolen I bevisa dem all ära, på det att edra böner icke må bliva
      förhindrade.
      >1 Kor. 7,3. Ef. 5,25. Kol. 3,19. 1 Tess. 4,4 f.

  8.  Varen slutligen alla endräktiga, medlidsamma, kärleksfulla mot
      bröderna, barmhärtiga, ödmjuka.
      >Luk.6,36. Rom. 12,16 f. 15,5.
  9.  Vedergällen icke ont med ont, icke smädelse med smädelse, utan
      tvärtom välsignen; därtill ären I ju ock kallade, att I skolen
      få välsignelse till arvedel.
      >3 Mos. 19,18. Ords. 20,22. Matt. 5,38 f. 25,34. 1 Kor. 6,7.
      >1 Tess. 5,15.
 10.  Ty
        »den som vill älska livet
        och se goda dagar,
        han avhålle sin tunga från det som är ont
        och sina läppar från att tala svek;
      >Ps. 34,13 f. Jak. 1,26.
 11.    han vände sig bort ifrån det som
        är ont, och göre vad gott är,
        han söke friden, och trakte därefter
      >Jes 1,16 f. Hebr. 12,14. 3 Joh. v. 11.
 12.    Ty Herrens ögon äro vända till de rättfärdiga,
        och hans öron till deras bön.
        Men Herrens ansikte är emot dem som göra det onda».

 13.  Och vem är den som kan göra eder något ont, om I nitälsken för
      det som är gott?
 14.  Skullen I än få lida för rättfärdighets skull, så ären I dock
      saliga.  »Hysen ingen fruktan för dem, och låten eder icke
      förskräckas;
      >Jes. 8,12 f. 51,12. Jer. 1,8. Matt. 5,10. 10,28.
      >1 Petr. 2,19 f. 4,14 f.
 15.  nej, Herren, Kristus, skolen I hålla helig i edra hjärtan.»  Och
      I skolen alltid vara redo att svara var och en som av eder begär
      skäl för det hopp som är i eder, dock med saktmod och i fruktan
      >Ps. 119,46. Apg. 4,8 f. 1 Petr. 1,13.
 16.  och med ett gott samvete, så att de som smäda eder goda vandel i
      Kristus komma på skam, i fråga om det som de förtala eder för.
      >Tit. 2:8. 1 Petr. 2:12, 15, 19 f.
 17.  Ty det är bättre att lida för goda gärningar, om så skulle vara
      Guds vilja, än att lida för onda.

 18.  Kristus själv led ju en gång döden för synder; rättfärdig led
      han för orättfärdiga, på det att han skulle föra oss till
      Gud.  Ja, han blev dödad till köttet, men till anden blev han
      gjord levande.
      >Rom. 1,4. 5,6. 2 Kor. 13,4. Ef. 2,18. Hebr. 9,15, 28.
 19.  I anden gick han gick han ock åstad och predikade för de andar
      som höllos i fängelse,
      >1 Petr. 4,6.
 20.  för sådana som fordom voro ohörsamma, när Guds långmodighet gav
      dem anstånd i Noas tid, då när en ark byggdes, i vilken några få
      -- allenast åtta personer -- blevo frälsta genom vatten.
      >1 Mos. 6,1 f.
 21.  Efter denna förebild bliven nu och I frälsta genom vatten --
      nämligen genom ett dop som icke betyder att man avtvår kroppslig
      orenhet, utan betyder att man anropar Gud om ett gott samvete --
      i kraft av Jesu Kristi uppståndelse,
      >Ef. 5,26. Hebr. 10,22.
 22.  hans som har farit upp till himmelen, och som nu sitter på Guds
      högra sida, sedan änglar och väldige och makter i andevärlden
      hava blivit honom underlagda.
      >Ps. 110,1. Rom. 8,34. Ef. 1,20 f.
*59/04 Petrus' första brev, 4 Kapitlet
                   Petrus' första brev, 4 Kapitlet

               Petrus förmanar de kristna att väpna sig
                 med Kristi sinne, att fly synden och
               föra en ren vandel i inbördes kärlek och
                 att med glädje lida för Kristi namns
                                skull.

  1.  Då nu Kristus har lidit till köttet, så väpnen ock I eder med
      samma sinne; ty den som har lidit till köttet har icke längre
      något att skaffa med synd.
      >Rom. 6,7. 1 Petr. 2,21, 24.
  2.  Och leven sedan, under den tid som återstår eder här i köttet,
      icke mer efter människors onda begärelser, utan efter Guds
      vilja.
      >Rom. 12,2. 14,7 f. 2 Kor. 5,15. Gal. 2,20. 1 Tess. 5,10.
      >Hebr. 9,14.
  3.  Ty det är nog, att I under den framfarna tiden haven gjort
      hedningarnas vilja och levat i lösaktighet och onda begärelser,
      i fylleri, vilt leverne och dryckenskap och i allahanda skamlig
      avgudadyrkan,
      >Rom. 13,12 f. Ef. 2,1 f. 4,17 f.
  4.  varför de ock förundra sig och smäda eder, då I nu icke löpen
      med till samma liderlighetens pöl.
  5.  Men de skola göra räkenskap inför honom som är redo att döma
      levande och döda.
      >Joh. 5,25. Apg. 10,42.
  6.  Ty att evangelium blev förkunnat jämväl för döda, det skedde, för
      att dessa, om de än till köttet blevo dömda, såsom alla människor
      dömas, likväl till anden skulle få leva, så som Gud lever

  7.  Men änden på allting är nu nära.  Varen alltså besinningsfulla
      och nyktra, så att I kunnen bedja.
      >1 Petr. 5,8. 2 Petr. 3,9 f. 1 Joh. 2,18.
  8.  Och varen framför allt uthålliga i eder kärlek till varandra, ty
      »kärleken överskyler en myckenhet av synder».
      >Ords. 10,12. 1 Kor. 13,7. 1 Petr. 1,22. Jak. 5,20.
  9.  Varen gästvänliga mot varandra utan knot,
      >Rom. 12,13.
 10.  och tjänen varandra, var och en med den nådegåva han har
      undfått, såsom goda förvaltare av Guds mångfaldiga nåd.
      >Matt. 25,14 f. Luk. 12,42 f. I Kor. 12,4.
      >2 Kor. 8,12. Tit. 1,7.
 11.  Om någon talar, så vare hans tal i enlighet med Guds ord, om
      någon har en tjänst, så sköte han den efter måttet av den kraft
      som Gud förlänar, så att Gud i allt bliver ärad genom Jesus
      Kristus.  Honom tillhör äran och väldet i evigheternas evigheter,
      amen.
      >Rom. 12,6 f. 1 Kor. 10,31. 2 Kor. 2,17.

 12.  Mina älskade, förundren eder icke över den luttringseld som är
      tänd bland eder, och som I till eder prövning måsten genomgå,
      och menen icke att därmed något förunderligt vederfares eder;
      >Jes. 48,10. 1 Petr. 1,6 f.
 13.  utan ju mer I fån dela Kristi lidanden, dess mer mån I glädja
      eder, för att I ock mån kunna glädjas och fröjda eder vid hans
      härlighets uppenbarelse.
      >Apg. 5,41. Rom. 8,17 f. Fil. 3,10 f. Kol. 1,24. 2 Tim. 2,10.
 14.  Saliga ären I, om I för Kristi namns skull bliven smädade, ty
      härlighetens Ande, Guds Ande, vilar då över eder.
      >Ps. 89,51 f. 1 Petr. 3,14.
 15.  Det må nämligen icke ske, att någon av eder får lida såsom
      dråpare eller tjuv eller illgärningsman, eller därför att han
      blandar sig i vad honom icke vidkommer.
      >Ef. 4,28. 1 Petr. 2,20.
 16.  Men om någon får lida för att han är en kristen, då må han icke
      blygas, utan prisa Gud för detta namns skull.
      >Fil. 1,29.

 17.  Ty tiden är inne att domen skall begynna, och det på Guds hus;
      men om begynnelsen sker med oss, vad bliver då änden för dem som
      icke hörsamma Guds evangelium?
      >Jes. 10,12. Jer. 49,12. Hes. 9,6. 2 Tess. 1,8.
 18.  Och om den rättfärdige med knapp nöd bliver frälst, »huru skall
      det då gå den ogudaktige och syndaren?»
      >Ords. 11,31. Luk. 23,31.
 19.  Alltså, de som efter Guds vilja få lida, de må anbefalla sina
      själar åt sin trofaste Skapare, allt under det att de göra vad
      gott är.
      >Ps. 31,6. Luk. 23,46. Apg. 7,59.
*59/05 Petrus' första brev, 5 Kapitlet
                   Petrus' första brev, 5 Kapitlet

                  De äldstes och de yngres plikter.
               Förmaning till ödmjukhet och vaksamhet.
                      Hälsningar och slutönskan.

  1.  Till de äldste bland eder ställer jag nu denna förmaning, jag
      som själv är en av de äldste och en som vittnar om Kristi
      lidanden, och som jämväl har del i den härlighet som kommer att
      uppenbaras:
      >Apg. 11,30. Rom. 8,17 f. Upp. 1,9.
  2.  Varen herdar för Guds hjord, som I haven i eder vård, varen det
      icke av tvång, utan av fri vilja, icke för slem vinnings skull,
      utan med villigt hjärta.
      >Joh. 21,15 f. Apg. 20,28. 1 Tim. 3,3. Tit. 1,7.
  3.  Uppträden icke såsom herrar över edra församlingar, utan bliven
      föredömen för hjorden.
      >2 Kor. 1,24. 1 Tim. 4,12.
  4.  Då skolen I, när Överherden uppenbaras, undfå härlighetens
      oförvissneliga segerkrans.
      >Jes 40,11. Joh. 10,11. 1 Kor. 9,25. 2 Tim. 4,8.  Hebr. 13,20.
      >1 Petr. 1,4. Jak. 1,12.

  5.  Så skolen I ock, I yngre, å eder sida underordna eder de
      äldre.  Ikläden eder alla, i umgängelsen med varandra,
      ödmjukheten såsom en tjänardräkt.  Ty
        »Gud står emot de högmodiga,
        men de ödmjuka giver han nåd».
      >Job 22,29. Ords. 3,34. Syr. 3,18. Matt. 23,12. Joh. 13,14.
      >Rom. 12,10, 16. Ef. 5,21. Fil. 2,3. Jak 4,6, 10.

  6.  Ödmjuken eder alltså under Guds mäktiga hand, för att han må
      upphöja eder i sinom tid.
      >Job 22,29. Luk. 1,52. 14,11.
  7.  Och »kasten alla edra bekymmer på honom», ty han har omsorg om
      eder.
      >Ps. 40,18. 55,23. Matt. 6,25 f. Fil. 4,6.

  8.  Varen nyktra och vaken.  Eder vedersakare, djävulen, går omkring
      såsom ett rytande lejon och söker vem han må uppsluka.
      >Luk. 21,36. 22,31. 1 Tess. 5,6.
  9.  Stån honom emot, fasta i tron, och veten att samma lidanden
      vederfaras edra bröder här i världen.
      >Ef. 4,27. 6,11, 13. Jak. 4,7.

 10.  Men all nåds Gud, som har kallat eder till sin eviga härlighet i
      Kristus, sedan I en liten tid haven lidit, han skall fullkomna,
      stödja, styrka och stadfästa eder.
      >2 Kor. 1,21. 4,17. 1 Tess. 2,12. 2 Tess. 3,3.  2 Tim. 1,9.
      >Hebr. 13,21. 1 Petr. 1,6.
 11.  Honom tillhör väldet i evigheternas evigheter.  Amen.
      > Petr. 4,11.

 12.  Genom Silvanus, eder trogne broder -- för en sådan håller jag
      honom nämligen -- har jag nu i korthet skrivit detta, för att
      förmana eder, och för att betyga att den nåd I stån i är Guds
      rätta nåd.
      >1 Tess. 1,1.
 13.  Församlingen i Babylon, utvald likasom eder församling, hälsar
      eder.  Så gör ock min son Markus.
      >Apg. 12,12, 25. 15,37 f. 2 Tim. 4,11.
 14.  Hälsen varandra med en kärlekens kyss.

      Frid vare med eder alla som ären i Kristus.
      >Rom. 16,16.
