# Jak na instalaci

Tento dokument popisuje, jak nainstalovat &debian-gnu; &releasename; pro architekturu &arch-title; (&architecture;) pomocí nového instalačního programu. Jedná se o rychlého průvodce instalačním procesem, který by měl pokrýt většinu typických instalací. V případech, kdy je vhodné sdělit více informací, se odkazujeme do ostatních částí tohoto dokumentu.

## Příprava

&d-i; je stále ve fázi testování. Zaznamenáte-li během instalace nějaké chyby, podívejte se do submit-bug, kde naleznete instrukce, jak je nahlásit. Pokud máte otázky, na které nemůžete nalézt odpovědi v tomto dokumentu, ptejte se v diskuzní skupině debian-boot (&email-debian-boot-list;) nebo na IRC (kanál #debian-boot v síti OFTC).

## Zavedení instalačního programu

Chcete-li rychle stáhnout obrazy CD, podívejte se na domovskou stánku &d-i;u. Tým debian-cd nabízí obrazy CD s &d-i;em na stránce Debian CD. Více informací o získání CD naleznete v kapitole official-cdrom.

Některé metody instalace vyžadují jiné soubory než obrazy CD. Odkazy na jiné soubory naleznete na domovské stránce &d-i;u. Kapitola where-files vysvětluje, jak najít na zrcadlech &debian;u ty správné obrazy.

Následující podkapitoly osvětlují, které obrazy byste měli použít pro který typ instalace.

### CDROM

Populární volbou pro instalaci &releasename; je obraz síťového CD. Tento obraz slouží k zavedení instalačního systému z CD, instalaci minimálního funkčního systému a k instalaci ostatních balíků ze sítě (proto mu říkáme síťový). Pokud byste raději nepoužili síť, můžete si stáhnout i plné CD, které k instalaci síť nepotřebuje. (Z celé sady vám bude stačit pouze první obraz.)

Stáhněte si preferovaný obraz a vypalte jej na CD. Pro zavedení z CD možná budete muset změnit nastavení v BIOSu, viz bios-setup. Pro zavedení PowerMacu z CD stiskněte během zavádění klávesu c. Další možnosti zavádění z CD naleznete v boot-cd.

### Diskety

Nemůžete-li zavádět z CD, můžete si stáhnout obrazy disket. Budete potřebovat soubor `floppy/boot.img`, `floppy/root.img` a některý z obrazů s ovladači.

Zaváděcí disketa bude ta, na kterou zapíšete `boot.img`. Po zavedení jádra z této diskety budete požádáni o vložení druhé diskety (je na ní obraz `root.img`).

Chystáte-li se instalovat ze sítě, budete potřebovat i disketu `floppy/net-drivers-1.img`. Pro méně rozšířené síťové karty nebo pro síťování přes PCMCIA nebo USB budete potřebovat i druhou disketu s ovladači `floppy/net-drivers-2.img`.

Máte-li CD, ale nemůžete z něj zavádět, zaveďte instalační systém z disket a s pomocí ovladačů na `floppy/cd-drivers.img` připojte instalační CD. Dále postupujte jako u běžné instalace z CD.

Diskety jsou jedním z nejnespolehlivějších dostupných médií, takže buďte připraveni na možné problémy (viz unreliable-floppies). Každý soubor s příponou `.img` zapište na jednu disketu. K tomu můžete použít příkaz `dd`, nebo nějaký jiný způsob - viz create-floppy. Protože budete mít nejméně dvě diskety, je dobré si je popsat.

### USB Memory Stick

Instalovat můžete také z výměnných USB zařízení. Například USB klíčenka je šikovným instalačním zařízením, které můžete nosit stále s sebou a velmi rychle tak rozšiřovat řady počítačů s &debian;em.

Nejjednodušší cestou k vytvoření USB klíčenky s instalačním systémem je stáhnout libovolný CD/DVD obraz s instalací Debianu, který se na klíčenku vejde a nakopírovat ho přímo na klíčenku. Tím samozřejmě zrušíte všechna data, která na ní byla. Celé to funguje proto, že obrazy instalačních CD jsou hybridní a umožňují zavádění jak z CD, tak z USB.

USB klíčenku připravíte jednoduše. Nejprve stáhněte soubor `hd-media/boot.img.gz`, rozbalte jej a výsledný obraz zapište přímo na 1 GB klíčenku. Tím samozřejmě zrušíte všechna data, která na ní byla — na jejich místě se nyní usadil souborový systém FAT obsahující několik souborů. Souborový systém připojte a nakopírujte na něj obraz síťového CD. Na jméně obrazu nezáleží, jediná podmínka je, že musí končit na `.iso`.

Funkční klíčenku s instalačním programem lze vyrobit více cestami, z nichž některé jsou popsány v kapitole boot-usb-files. (Například návod, jak použít klíčenku menší než 256 MB.)

Některé BIOSy umí zavádět přímo z USB, jiným je třeba pomoci. Hledejte menu, které povolí zavádění z removable drive nebo USB-ZIP. Užitečné tipy naleznete v kapitole usb-boot.

Zavádění systémů Macintosh z USB zařízení vyžaduje ruční zásah do Open Firmwaru. Postup naleznete v usb-boot.

### Zavedení ze sítě

Další z možností, jak zavést &d-i; je pomocí sítě. Konkrétní postup závisí na vaší architektuře a síťovém prostředí. Obecně budete potřebovat soubory z adresáře `netboot/`.

Nejjednodušší cesta je asi přes PXE. Do adresáře `/srv/tftp` (nebo jiného podle vašeho tftp serveru) rozbalte soubor `netboot/pxeboot.tar.gz`. Nastavte DHCP server, aby klientům předal název souboru `pxelinux.0` a s trochou štěstí bude vše fungovat samo. Podrobnější informace naleznete v kapitole install-tftp.

### Zavedení z pevného disku

Také je možné spustit instalační systém z pevného disku. Stáhněte si soubory `hd-media/initrd.gz`, `hd-media/vmlinuz` a obraz instalačního CD do kořenového adresáře pevného disku. Ujistěte se, že obraz CD má příponu `.iso`. Nyní již jen stačí zavést stažené jádro vmlinuz spolu s jeho ramdiskem initrd. Postup naleznete v kapitole boot-initrd.

## Instalace

Po startu instalačního programu budete uvítáni úvodní obrazovkou. Nyní si můžete buď přečíst návod pro různé způsoby zavádění (viz boot-parms), nebo jednoduše stisknout &enterkey; a zavést instalaci.

Za chvíli budete vyzváni k výběru jazyka, ve kterém má instalace probíhat. Po seznamu se můžete pohybovat šipkami, pro pokračování stiskněte &enterkey;. Dále budete dotázáni na výběr země. Pokud není požadovaná země v zobrazené nabídce, můžete přejít do úplného seznamu zemí světa.

Můžete být vyzváni na potvrzení klávesnicového rozložení. Pokud si nejste jisti, ponechte výchozí návrh.

Nyní se pohodlně usaďte a nechte &d-i;, aby rozpoznal základní hardware a nahrál zbytek sebe sama z CD, disket, USB, apod.

Instalační program se pokusí rozpoznat síťová zařízení a nastavit síťování přes DHCP. Pokud nejste připojeni k síti, nebo pokud nepoužíváte DHCP, budete mít možnost nastavit síť ručně.

Dalším krokem je nastavení hodin a časového pásma. Instalátor se pokusí spojit s časovým serverem na Internetu a nastavit přesný čas. Časové pásmo je vybráno automaticky podle země, kterou jste zvolili dříve. Leží-li země v několika časových pásmech, dostanete na výběr.

Následovat bude vytvoření uživatelských účtů, které po vás obvykle chce zadat heslo pro správce systému (uživatel root) a několik informací nutných pro vytvoření účtu běžného uživatele. Jestliže necháte heslo uživatele root prázdné, bude tento účet zakázán. Abyste mohli systém spravovat i bez uživatele root, nainstaluje a nastaví se balík `sudo` tak, aby měl první zadaný uživatel možnost zvýšit svá oprávnění.

Nyní je správný čas pro rozdělení disků. Nejprve vám bude nabídnuta možnost automaticky rozdělit celý disk nebo dostupné volné místo na disku (viz kapitola partman-auto). Toto je doporučený způsob rozdělení disku pro začátečníky nebo pro lidi ve spěchu. Pokud nechcete využít této možnosti, vyberte z menu Ruční rozdělení.

Máte-li stávající DOSové nebo windowsové oblasti, které chcete zachovat, buďte s automatickým dělením velmi opatrní. Pokud vyberete ruční dělení, můžete přímo v instalačním programu měnit velikost stávajících NTFS a FAT oblastí a vytvořit tak místo pro &debian;; jednoduše vyberte oblast a zadejte její novou velikost.

Na další obrazovce uvidíte svou tabulku oblastí s informacemi o tom, jak budou oblasti formátovány a kam budou připojeny. Pro změnu nastavení nebo pro smazání oblasti ji jednoduše vyberte a proveďte požadovanou akci. Pokud jste využili automatické dělení, mělo by stačit vybrat Ukončit rozdělování a zapsat změny na disk. Nezapomeňte vytvořit alespoň jednu oblast pro odkládací prostor a připojit kořenovou oblast na `/`. Více informací o dělení disku naleznete v kapitole di-partition, obecnější informace se nachází v dodatku partitioning.

Nyní &d-i; naformátuje oblasti a zahájí instalaci základního systému, což může chvíli trvat. Následovat bude instalace jádra.

Základní systém je nyní funkční, avšak značně minimalistický. Další krok vám tedy umožní doinstalovat další software pomocí předpřipravených úloh. Aby systém věděl, odkud se mají balíky se softwarem nainstalovat, musí se nejprve nastavit nástroj `apt`, který je za instalaci balíků zodpovědný. Ve výchozím nastavení bude k instalaci vybrána úloha Standardní systém, která doinstaluje užitečný software pro textovou konzolu. Jestliže budete chtít nainstalovat grafické prostředí, zvolte úlohu Desktopové prostředí. Více o tomto kroku naleznete v kapitole pkgsel.

Posledním krokem je instalace zavaděče. Pokud instalátor rozpozná na počítači jiné operační systémy, přidá je do zaváděcího menu. Implicitně se GRUB nainstaluje do hlavního zaváděcího záznamu prvního disku. K dispozici však máte i možnost instalovat zavaděč kamkoliv jinam.

&d-i; vám oznámí, že instalace skončila. Vyjměte zaváděcí média (např. CD) a restartujte počítač klávesou &enterkey;. Měl by se spustit váš nově nainstalovaný systém. Tato část je popsaná v boot-new.

Pokud potřebujete k instalaci více informací, přečtěte si d-i-intro.

## Pošlete nám zprávu o instalaci

Pokud jste zdárně dokončili instalaci &debian;u, najděte si chvilku a pošlete nám o tom krátkou zprávu. Nejjednodušší možností je nainstalovat si balík `reportbug` (`aptitude install reportbug`), nastavit jej podle mail-outgoing a spustit příkaz `reportbug installation-reports`.

Pokud instalaci nedokončili, pravděpodobně jste narazili na chybu v &d-i;u. Abychom mohli tuto chybu odstranit a instalátor vylepšit, potřebujeme o problémech vědět. Najděte si prosím chvilku a nalezené chyby nahlaste (viz problem-report).

## A na závěr…

Doufáme, že se vám instalace &debian;u líbí a že shledáváte &debian; užitečným. Nyní byste si možná chtěli přečíst kapitolu post-install.